Ухвала        
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 227/4084/19
 
провадження № 61-10158ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня                      2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 17 червня                     2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області                          від 14 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Донецького апеляційного суду від 17 червня 2020 року рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня                   2020 року залишено без змін. 
У липні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 17 червня 2020 року.  
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої                        статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норм права, а саме: статті 56 Конституції України, статей 23, 1174 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. 
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог щодо форми та змісту.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі                                пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтею 389, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати із Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 227/4084/19 за позовом  ОСОБА_1 доДержави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          С. П. Штелик 
 
                                                                                                               А. А. Калараш 
    
                                                                                                               В. М. Сімоненко