Постанова
Іменем України 
24 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 554/8664/15-к
провадження № 51-749 км 19 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
головуючого                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 , 
засудженого                                            ОСОБА_6 , 
захисника                                                 ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції), 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на  ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду  від 20 листопада 2018 року у  провадженні за  його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Октябрського районного суду міста Полтави від  10 листопада 2015 року, яким 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.2  ст.187,ч.1 ст.71КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини                                 
Вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року,    ОСОБА_6  засуджено за ч.2 ст.187,ч.1 ст.71КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна. 
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.    
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 січня 2017 року вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни. 
01 травня 2017 року засуджений подав заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2017 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Октябрського районного суду міста Полтави від  10 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду  від 20 листопада 2018 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без зміни. 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на  невідповідність рішень місцевого і апеляційного судів вимогам ст.370 КПК України, просить  їх скасувати та призначити новий розгляд  в суді першої інстанції.  
Ухвалу місцевого суду вважає незаконною з підстав неповноти та однобічності судового розгляду. 
В свою чергу, суд апеляційної інстанції не усунув допущених місцевим судом порушень, належним чином доводи його скарги не перевірив,  не зазначив їх в ухвалі та не надав на них відповідей, а також залишив без уваги та реагування факт долучення в апеляційному суді ряду документів.
Крім того, всупереч вимог ст.27 КПК України, безпідставно відмовив у  застосуванні відеозаписувальних технічних засобів фіксування судового засідання. 
А також, на даний час, засудженому стало відомо про те, що з`явився новий свідок, показання якого можуть суттєво вплинути на рішення щодо його невинуватості. 
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений та захисник вимоги касаційної скарги підтримали та просили задовольнити. 
Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на безпідставність доводів скарги засудженого, заперечив проти її задоволення.   
Мотиви суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок. 
Тому, твердження засудженого про неповноту та однобічність судового розгляду,   з огляду на положення як ст. 433,  так і ст.438 КПК України, не є предметом перегляду  суду касаційної інстанції.
Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Також зміст ухвали суду апеляційної інстанції повинен відповідати вимогам ст. 419 КПК України.
Виходячи з положень вказаної статті кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, дати на них  вичерпну відповідь, а також зазначити мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, пославшись на відповідну норму права.
Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що  суди нижчих інстанцій  дотрималися наведених вище вимог закону, постановлені рішення є законними, обґрунтованими, вмотивованими, оскільки в повній мірі відповідають приписам ст.370 КПК України, а ухвала апеляційного суду, крім того, ст. 419 КПК України. Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу засудженого, навів в ухвалі суть всіх зазначених апелянтом доводів, ретельно їх перевірив, надав на них вичерпні відповіді, а також, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення,  зазначив підстави, з яких  її визнано необґрунтованою, пославшись, при цьому на положення закону, якими керувався. Тому касаційні  доводи засудженого в цій частині є безпідставними. 
Що стосується  доводів ОСОБА_6 про залишення без уваги та реагування апеляційним судом  факту  долучення ним  ряду документів,  то  слід  зазначити наступне. 
Суд звертає увагу, що стадія перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами має свої особливості та спеціальні завдання, якими є перевірка законності та обґрунтованості судових рішень, які набрали законної сили, а не розгляд обвинувачення по суті. 
Перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.  
Тобто, це так звана ревізійна стадія, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. 
Відповідно до ст.463 КПК України, заявапро перегляд рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.  
 
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 звертався до Октябрського районного суду міста Полтави із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку, ухваленого щодо нього цим судом.  Місцевий суд, діючи у відповідності до вимог закону, належним чином розглянув та перевірив доводи,  викладені у заяві  засудженого, саме в тому обсязі, у якому  останній  про них  зазначав. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_6 постановлено ухвалу про залишення її без задоволення. 
 
Не погодившись із вказаним рішенням,  засуджений звернувся із скаргою до апеляційного суду. Проте,  безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду засуджений повідомив про нові факти, які, на його переконання, є нововиявленими обставинами та надав ряд документів на їх підтвердження. При цьому,  у апеляційній скарзі він про ці обставини не зазначав та не ставив питання про необхідність дослідження письмових доказів.   
 
Ураховуючи те, що ОСОБА_6 ,  під час апеляційної процедури фактично повідомляв про помилки, які, на його переконання  були допущені місцевим судом при постановленні вироку щодо нього, внаслідок незнання про існування  обставин, які він вважає нововиявленими, то з огляду на імперативні приписи ст.463 КПК України, такі  доводи   спочатку  має розглянути місцевий суд, який ухвалив вирок, та надати  їм належну правову оцінку.  
В свою чергу, суд апеляційної інстанції, здійснював перегляд ухвали суду першої інстанції виключно в межах апеляційної скарги, тому з огляду на вимоги  ст.404 КПК України був позбавлений можливості дослідити долучені засудженим письмові докази. 
 
Що стосується посилань ОСОБА_6 про те, що на момент касаційного розгляду  з`явився новий свідок, показання якого, на думку засудженого, можуть суттєво вплинути на рішення щодо його невинуватості, то Суд нагадує,  що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.  Тому неприпустимо заявляти про них  одразу у суд  касаційної інстанції,   адже такі доводи не є предметом перевірки вищих судів, оскільки стосуються помилок допущених під час постановлення вироку судом першої інстанції, відповідно цей суд і повинен їх  розглянути.  
Законодавець жодним чином не обмежує право учасників судового провадження, у разі виникнення обставин, які на їх думку є нововиявленими,  повторно звернутися до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.  
Також не заслуговують на увагу  і касаційні доводи   ОСОБА_6 про порушення апеляційним судом вимог ч.5 ст. 27 КПК України, через незастосуваннявідеозаписувальних технічних засобів судового засідання.   
 
Так,  апеляційний розгляд скарги  засудженого відбувся, 20 листопада 2018 року. Водночас зміни  до ч.5 ст.27 КПК України (в редакції Закону №2213-УІІІ від 16 листопада 2017 року) щодо застосування під час судового розгляду відеозаписувальних технічних засобів, набрали чинності  01 січня 2019 року. Тобто, на момент розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , застосування під час судового розгляду відеозаписувальних технічних засобів кримінальним процесуальним законом не було передбачено.  
 
Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень, а тому підстав для задоволення  скарги   немає.  
З огляду на викладене та керуючись статтями 433, 434, 436, 441,442 КПК України, Суд вважає, що скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення – без зміни. 
З цих підстав Суд ухвалив:
Ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду  від 20 листопада 2018 року щодо  ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого  - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_9                                           ОСОБА_3