справа № 752/5484/19                                   головуючий у суді І інстанції Хоменко В.С.
провадження № 22-ц/824/10833/2020         суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
17 вересня 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
      Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасі-Україна» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасі-Україна»  про відшкодування шкоди, - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
            У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача втрату товарної вартості транспортного засобу Porsche Cayenne, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 38 555 грн. 53 коп. та витрати на послуги експерта ФОП ОСОБА_2 за складання звіту № 88/02.03.19 оцінки КТЗ марки Porsche Cayenne у розмірі 1 000 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 березня 2019 року о 22 год. 10 хв. по вул. Саксаганського, 33/35 в м. Києві водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки MazdaNew CX-5, яка належить ТОВ «Фармасі-Україна», здійснив зіткнення з транспортним засобом PorscheCayenne, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , чим спричинив втрату товарної вартості транспортного засобу позивача. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Mazda NewCX-5 був застрахований у ПАТ СК «Українська страхова група» згідно полісу № АК/8788153 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На місце дорожньо-транспортної пригоди представником ТОВ «Фармасі-Україна» було викликано представника страхової компанії та поліцію для фіксування факту дорожньо-транспортної пригоди. Страхувальником відповідача було складено європротокол, яким зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди та вину відповідача. За результатами проведеної оцінки ФОП ОСОБА_2 було складено Звіт № 88/02.03.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 11 березня 2019 року, згідно якого втрата товарної вартості автомобіля становить 38 555 грн. 53 коп. Позивач вказує на те, що він звертався до страховика з метою відшкодування завданої шкоди. Однак, у силу вимог закону страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, а таке відшкодування здійснює особа, винна у заподіянні шкоди.  
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ТОВ «Фармасі-Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що нарахування втрати товарної вартості передбачено виключно, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Згідно рахунку №1044420 від  08 березня 2019 року ТОВ «Віннер ПЦКА» вбачається, що для проведення ремонту необхідно провести заміну окремих складників, що не потребують фарбування. Заміна окремих частин КТЗ не може розглядатися як така, що призведе до втрати якості КТЗ, що в свою чергу свідчить про безпідставність позовних вимог. Також, судом не враховано факт, що на підставі рахунку №1044420 від 08 березня 2019 року ТОВ «Віннер ПЦКА» на користь позивача було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 34 604 грн. 60 коп. У поданих позивачем доказах відсутні такі документи як акт виконаних робіт з переліком запчастин, які були фактично замінені або відновлені під час виконання робіт, а також суду не надані докази, які б підтверджували факт проведення ремонту окремих деталей, вузлів і агрегатів. У матеріалах справи відсутні належні докази для визначення втрати товарної вартості транспортного засобу, оскільки у суду відсутня можливість з`ясувати чи пофарбовані окремі складники КТЗ у разі їх заміни та чи погіршила зовнішній вигляд КТЗ така заміна. Відповідач зазначає, що суд проігнорував той факт, що позивачем у порушення статтей 12, 81 ЦПК України не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру втрати товарної вартості КТЗ, який він просить стягнути з відповідача. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази на підтвердження проведення відновлювальних робіт автомобіля Porsche Cayenne державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, тож визначити втрату товарної вартості транспортного засобу не є можливим. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що згідно пунктів 2.3, 2.4, 8.3 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням зазначеного коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної власності входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 березня 2019 року, було завдано механічних пошкоджень, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку має наслідком втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 38 555 грн. 53 коп. Зазначені висновки експерт ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні. Позивач також вказує на те, що ним було надано до суду копію Акту виконаних робіт № 6043709 від 16 квітня 2019 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено,що 04 березня 2019 року о 22 годині 10 хвилин по вулиці Саксаганського, 33/35 в місті Києві сталося ДТП за участі автомобіля «Mazda New CX-5», без реєстраційного номера, що належить ТОВ «Фармасі-Україна», та перебував під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Porsche Cayenne», номерний знак   НОМЕР_2 , що належить позивачу (а.с.8).
Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Фармасі-Україна» на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8788153 від 21 травня 2018 року. Чинність зазначеного полісу на дату дорожньо-транспортної пригоди підтверджується витягом із бази даних МТСБУ (а.с.38).
04 березня 2019 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ «СК «Українська страхова група» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою (а.с.8).
Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 88/02.03.19, складеного 11 березня 2019 року ФОП « ОСОБА_2 », втрата товарної вартості КТЗ «Porsche Cayenne», номерний знак   НОМЕР_2 , становить 38 555 грн. 53 коп. (а.с.10).
Згідно з листа № 03/2381 від 14 травня 2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснено виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну власнику транспортного засобу Porsche Cayenne внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 березня 2019 року у розмірі 34 604 грн. 60 коп. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок СТО ТОВ «Віннер ПЦКА» (а.с.36).
Вартість витрат, понесених на проведення звіту № 88/02.03.2019 від 11 березня 2019 року, становить 1 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.35).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 березня 2019 року, було завдано механічних пошкоджень автомобілю, належного позивачу, що має наслідком втрату товарної вартості цього автомобіля у розмірі 38 555 грн. 53 коп. Допитаний в ході судового засідання оцінювач підтвердив висновки, викладені у зазначеному звіті. Відповідачем на спростування позиції доказів в розрізі положень статтей 76-81 ЦПК України в розпорядження суду не надано. Відповідач, скориставшись своїми правами на власний розсуд, клопотань щодо витребування доказів, проведення експертиз, необхідних для підтвердження своєї позиції, не заявляв. Суд вважав за можливе покласти в основу судового рішення поданий позивачем на обґрунтування своєї позиції звіт №88/02.03.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 11 березня 2019 року, як логічний, послідовний та об`єктивний. Суд також послався на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та 16 грудня 2015 року у справі № 6-760 цс15.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Судом встановлено, що з вини ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем, що належить ТОВ «Фармасі-Україна» сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль, яким на відповідній правовій підставі керував ОСОБА_1 . 
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «Фармасі-Україна» була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група».
ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги до ТОВ «Фармасі-Україна», оскільки, як зазначає позивач, відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу. 
У постанові від 04 червня 2014 року у справі № № 6-49цс14 Верховний Суд України зазначив, що пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.
Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.  
Таким чином, обов`язок відшкодувати втрату товарної вартості покладено на заподіювача шкоди, тобто, відповідача у справі. У зв`язку з цим, вимоги позивача щодо стягнення на його користь втрат товарної вартості ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Фармасі-Україна» вказує на те, що судом не було враховано те, що ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 34 604 грн. 60 коп. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок СТО ТОВ «Віннер ПЦКА». 
Однак, вказана виплата не є відшкодуванням втрати товарної вартості автомобіля та не звільняє відповідача від обов`язку покрити заподіяну позивачу шкоду в повному обсязі. 
Відповідач також вказує на те, що заміна окремих частин КТЗ не може розглядатися як така, що призведе до втрати якості КТЗ, що в свою чергу свідчить про безпідставність позовних вимог.
Зі змісту правової позиції Верховного Суду у справі № 369/2403/17-ц від 13 травня 2019 року вбачається, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. 
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач посилається на те, що відсутні докази, які б підтверджували факт проведення ремонту окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також належні докази для визначення втрати товарної вартості транспортного засобу та її розміру. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази на підтвердження проведення відновлювальних робіт автомобіля Porsche Cayenne, тож визначити втрату товарної вартості транспортного засобу не є можливим. 
В той же час, у матеріалах справи міститься звіт про оцінку майна і ним встановлено розмір втрати товарної вартості транспортного засобу. Заперечуючи проти позову з вищезазначених підстав, відповідач всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду доказів, які вказують на те, що розмір втрати товарної вартості є значно меншим або взагалі така втрата відсутня, будь-яких клопотань щодо проведення експертизи не заявляв, доказів на спростування висновків, що зроблені у звіті про оцінку майна, суду не надав. 
Посилання відповідача на ненадання позивачем доказів на підтвердження проведення відновлювальних робіт автомобіля, є безпідставними, оскільки у матеріалах справи містяться рахунок № 1044420 від 08 березня 2019 року та акт виконаних робіт № 6043709 від 16 квітня 2019 року, в яких вказано які ремонтні роботи автомобіля було проведено та зазначено їх вартість. ТОВ «Фармасі-Груп» не спростовано факт заподіяння позивачу шкоди у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у тих розмірах, які визначені у звіті про оцінку вартості матеріального збитку.   
За таких обставин, суд першої інстанції у повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасі-Україна» залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Судове рішення складено 17 вересня 2020 року.

Судді:                                                                          Фінагеєв В.О.
 
                                                                           Кашперська Т.Ц.
 
Яворський М.А.