П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2013/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
25 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року  (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року в колгоспі ім. 21 з`їзду КПСС Красногвардійського району Криму (з 29 січня 1993 року перейменованого в агрофірму колгосп "Нива", з 13 грудня 1996 року перейменованого в колективне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма Нива"); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_1 з 06 квітня 2019 року із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року в колгоспі ім. 21 з`їзду КПСС Красногвардійського району Криму (з 29 січня 1993 року перейменованого в агрофірму колгосп "Нива", з 13 грудня 1996 року перейменованого в колективне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма Нива"), та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум; стягнуто на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що 27 вересня 2019 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено запит № 31816/03 до Пенсійного фонду Російської федерації, щодо витребування довідок про період роботи і заробітну плату в "Агрофірмі Нива" Республіки Крим в 1991-1999 роках, а також проведення звірки відповідності наданих позивачем довідок первинним документам.
27 листопада 2019 року на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов лист № 8260/01-20 управління Пенсійного фонду Російської федерації в Джанкойському районі Республіки Крим, щодо неможливості проведення перевірки факту роботи і відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що підприємство знаходиться в стані ліквідації і документи на зберігання до архіву не передані. 
Копії інших первинних документів для підтвердження періоду роботи та заробітної плати за зазначений період, як це передбачено вимогами статті 40 Закону № 1058, позивачем не надано.
Тому на переконання відповідача у діях головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не вбачається будь-якої неправомірності, при обчисленні розміру страхового стажу застосовано норми чинного законодавства. Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 06 квітня 2019 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пенсію ОСОБА_1 обчислено з урахуванням страхового стажу 36 років 1 місяць 4 дні (зараховано по 28 лютого 2019 року), коефіцієнт страхового стажу - 0, 36083. Заробітну плату враховано за періоди роботи з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2019 року згідно даних персоніфікованого обліку. До страхового стажу позивача не враховано період роботи з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року, оскільки згідно записів трудової книжки позивача від 01 березня 1993 року № 0181978 (сторінка 12) відомості про встановлений мінімум трудової участі в господарстві та фактичне його виконання членом колгоспу не завірені підписами відповідальних осіб в порушення пункту 6 Положення.
В лютому 2020 року позивач звернувся до головного управління з письмовим зверненням щодо можливості зарахувати до стажу період роботи з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року в колгоспі. До заяви позивач додав: довідку від 24 липня 2019 року №191 про реорганізацію колгоспу ім. 21 з`їзду КПРС та довідку від 24 липня 2019 року №186 про період роботи в КСП "Агрофірма Нива "Красногвардійського району за період з 1991 по 1998 рік з відомостями про кількість відпрацьованих трудоднів, довідки від 24 липня 2019 року №187, №188, №189, №190 про заробітну плату за період з 1991 року по 1998 рік видані ООО "Агрофірма "Нива".
Листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04 березня 2020 року № 906-714/Р-02/8-2200/20 позивача повідомлено про відсутність підстав для обрахунку стажу згідно довідок виданих ООО "Агрофірма "Нива" Красногвардійського району Республіки Крим Російської Федерації, оскільки вказані довідки видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України та створені у порядку не передбаченому Законом.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року в колгоспі протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи являється трудова книжка.
На даний час Автономна Республіка Крим являється згідно закону тимчасово окупованою територією.
Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України - є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20 червня 1974 року ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
У свою чергу, згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, для оформлення пільгової пенсії необхідно надати до органів Пенсійного фонду трудову книжку та/або уточнюючу довідку.
Так, дані щодо періоду роботи позивача з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року в колгоспі ім. 21 з`їзду КПСС Красногвардійського району Криму (з 29 січня 1993 року перейменованого в агрофірму колгосп "Нива", з 13 грудня 1996 року перейменованого в колективне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма Нива"), наявні в його трудовій книжці, співпадають з даними вказаними у довідці від 24 липня 2019 року №191 про реорганізацію колгоспу ім. 21 з`їзду КПРС та довідці від 24 липня 2019 року №186 про період роботи в КСП "Агрофірма Нива "Красногвардійського району за період з 1991 по 1998 рік з відомостями про кількість відпрацьованих трудоднів, а також довідками від 24 липня 2019 року №187, №188, №189, №190 про заробітну плату за період з 1991 року по 1998 рік виданими ООО "Агрофірма "Нива".
Таким чином, наявність загального страхового стажу позивача з 03 квітня 1991 року по 01 серпня 1998 року підтверджується наданими позивачем доказами: трудовою книжкою та уточнюючими довідками.
При цьому суд зазначає, що, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.
Відтак,, доводи відповідача про неможливість зарахування наданих позивачем довідок є не обґрунтованими.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречинни" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території  не може слугувати підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 31 січня 2019 року у справі №233/1181/17.
При цьому, щодо посилань відповідача на висновки Верховного Суду, викладені по справі № 155/1180/17, то суд зазначає, що вказані правовідносини не є ідентичними даним правовідносинам та не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта по порушення позивачем п. 1.7 Порядку подання та оформлення  документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджене постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, з огляду на наступне.
Так, повідомлення від 11.06.2019 року № 4049 з відмовою в зарахуванні частини стажу та з переліком документів, які необхідно додатково надати було отримано позивачем в період 25.06.2019 року по 30.06.2019 року.
В свою чергу довідки про роботу в колгоспі були надані ОСОБА_1 20.09.2019 року, тобто в межах тримісячного строку, визначеного п. 1.7 вищевказаного Порядку.
Твердження відповідача, що довідки були надані позивачем лише в лютому 2020 року спростовуються матеріалами справи. Зокрема, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 906-714/Р-02/8-2200/20 від 04.03.2020 року зазначено, що довідки отримано ним 20.09.2019 року.
Стосовно доводів апелянта, що оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем, тому з травня 2019 року позивач знав про розміри виплачуваної йому пенсії при цьому звернувся до суду лише в квітні 2020 року, а отже порушив передбачений ст.122 КАС України строк на звернення до адміністративного суду, судова колегія зазначає наступне.
Апеляційний суд зазначає, що відмова стосовно врахування страхового стажу датована 04 березня 2020 року, а позивач звернувся з позовною заявою 10 квітня 2020 року, тобто в межах строку передбаченого статтею 122 КАС України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.       
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  25 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.