Ухвала
 
21 вересня 2020 року                                                                                        
м. Київ
 
справа № 760/6755/20
провадження № 61-13122ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 ,в інтересах якої діє адвокат Мацкевич Денис Анатолійович, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва, в складі судді Кушнір С. І., від 17 березня 
2020 року про забезпечення позову та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Кравець В. А., Махлай Л. Д.,
від 11 серпня 2020 року за заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,
ВСТАНОВИВ:
Уберезні 2020 року ОСОБА_2 до пред`явлення позову подав до Солом`янського районного суду м. Києва заяву про забезпечення позову.
Заява ОСОБА_2 про забезпечення позову обґрунтована тим, що він має намір пред`явити позов до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» (далі - ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС») про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу квартири за адресою:  АДРЕСА_1 .
Стверджував, що йому на праві власності належала спірна квартира, яку він, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, передав в іпотеку ВАТ «СЕБ Банк», який надалі перейменовано на ПАТ «ФідоБанк». Протягом всього строку дії кредитного договору своєчасно і в повному обсязі здійснював погашення кредиту, не мав прострочених платежів ні за тілом кредиту, ні за відсотками. Однак дізнався, що право вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги перейшло до ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС», яким в подальшому, в рахунок погашення боргу за кредитом, укладено договір купівлі-продажу квартири із ОСОБА_1 .
Заявник, посилаючись на те, що існує реальна загроза істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, з яким він має намір звернутися до суду, так як новий власник квартири ОСОБА_1 має всі можливості для подальшого відчуження (перепродажу, дарування, міни тощо) квартири, реєстрації у квартирі будь-яких осіб, в тому числі неповнолітніх, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони вчинення будь-яких дій ОСОБА_1 по відчуженню квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони реєстрації будь-яких, в тому числі, неповнолітніх осіб у вказаній квартирі та заборони вчинення будь-яких дій ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» з даною квартирою.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково, заборонено
ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заборонено відділу з питань реєстрації Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вчиняти дії щодо реєстрації осіб, в тому числі неповнолітніх, за адресою: АДРЕСА_1 , в решті вимог заяви відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року залишено без змін.
01 вересня 2020 року представник ОСОБА_1  - адвокат 
Мацкевич Д. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року.
У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що    ОСОБА_2 не було надано суду належних доказів на підтвердження обґрунтованості припущення щодо неможливості виконання у майбутньому рішення суду внаслідок відчуження майна  ОСОБА_1 , не надано доказів співмірності застосованого забезпечення, обґрунтувань загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду.
Також заявник вважає, що судами не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 9901/241/19.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Судами встановлено, що 18грудня 2007 року між ВАТ «СЕБ БАНК» та  ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 803, згідно умов якого останньому було надано кредит в сумі 93 495,75 доларів США на строк 240 місяців (20 років). Цільове використання кредиту - з метою придбання нерухомого майна, а саме придбання квартири      АДРЕСА_2 .
18 грудня 2007 року між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки. Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки, цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 803 від 18 грудня 2007 року із всіма змінами та доповненнями до нього. Предметом іпотеки є - однокімнатна квартира    АДРЕСА_3 , право власності на яку буде зареєстровано Іпотекодавцем в майбутньому - після укладення договору іпотеки.
18 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріально, згідно умов якого ОСОБА_2 купив квартиру    АДРЕСА_3 .
21 лютого 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, у тому числі за кредитним договором № 803 від 18 грудня 
2007 року, додатковим договором № 1 від 12 вересня 2012 року до кредитного договору № 803 від 18 грудня 2007 року, договором іпотеки 
від 18 грудня 2007 року.
На даний час власником квартири, що знаходиться за адресою:    АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2020 року.
ОСОБА_2 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України та 12 березня 2020 року Солом`янським УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження № 12020100090001905 із правовою кваліфікацією - частина четверта статті 190 КК України.
12 березня 2020 року    ОСОБА_2 подано скаргу до Міністерства юстиції України на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на спірну квартиру.
В суді апеляційної інстанції    ОСОБА_2 пояснив, що ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС», відчужило спірну квартиру через 5 днів після укладення договору відступлення прав вимоги, а    Мацкевич Д. А. , який представляє інтереси   ОСОБА_1 , є одночасно директором ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» та родичем відповідача. На даний час в мережі Інтернет наявні відомості про те, що ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» заволоділо більш як 27 квартирами. 
Врахувавши вказані обставини та доводи учасників справи суди попередніх інстанцій встановивши, що між сторонами виник спір з приводу відчуження квартири ОСОБА_2 та реєстрації за    ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову до його пред`явлення та застосували заходи забезпечення позову з метою недопущення відчуження належного відповідачеві майна до моменту вирішення спору, гарантування реального виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Оскаржувані судові рішення прийняті з урахуванням обставин конкретної справи, у зв`язку із чим відсутні підстави вважати, що судами проігноровано висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 9901/241/19, від 21 серпня 2019 року в справі № 761/39201/18.
Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мацкевич Денис Анатолійович, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва
від 17 березня 2020 року про забезпечення позову та постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 760/6755/20.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта