ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 серпня 2020 року           справа №200/10898/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                      Блохіна А.А.
                                 Сіваченка І.В. 
при секретарі судового засідання Антонюк А.С.
за участю сторін по справі: 
позивач: не прибув
представник відповідача: Пономарьов А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя – Зеленов А.С.) від 13 травня 2020 року (повний текст складено 22 травня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі №200/10898/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» до Головного управління ДПС у Донецької області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

                                               ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецької області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №12645-47 від 31 травня 2019 року та рішення про опис майна у податкову заставу №467/05-99-47-20 від 31 травня 2019 року. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області №12645-47 від 31 травня 2019 року та рішення про опис майна у податкову заставу №467/05-99-47-20 від 31 травня 2019 року.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірні рішення, оскільки  за даними ITC «Податковий блок» у позивача обліковується податковий борг з екологічного податку (19011000) у сумі 31481,37 грн. у результаті несплати у граничний термін податкових зобов`язань, визначених відповідно до податкової декларації від 20 травня 2019 року № 9089739030. 
Позивач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено судом без дотримання норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ТОВ Руссоль-України зареєстроване як юридична особа 11.05.2011 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. З 04.04.2012 року товариство зареєстровано платником податку на додану вартість. 
ТОВ Руссоль-України є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янська солевидобувна компанія», що підтверджено протоколами загальних зборів товариств та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
08 лютого 2019 року виконано злиття інтегрованої картки платника по податку на додану вартість та перенесено сальдо розрахунків ТОВ «Слов`янська солевидобувна компанія» в сумі 10290077,70 грн. до інтегрованої картки правонаступника ТОВ Руссоль-України.
19 лютого 2019 року позивач звернувся до відповідача з листом № 145, в якому просив роз`яснити можливості використання наявної переплати на бюджетному рахунку ПДВ у сумі 10290077,70 грн./а.с.17-16/.
ГУ ДФС у Донецькій області надано роз`яснення від 22 березня 2019 року в якому зазначено, що відповідно до підпункту в пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) включено до переліку джерел сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків до Державного бюджету України/а.с.19-21/.
Позивач 06 травня 2019 року подав до податкового органу податкову декларацію з екологічного податку за І квартал 2019 року, відповідно до якої нарахована сума податку складає 42357,03грн. з яких згідно додатку 1 до податкової декларації за кодом 243.1.001 податкове зобов`язання складає 10875,66грн., а за кодом 243.4.001 - 31481,37грн./а.с.10-13/.
15 травня 2019 року позивач подав до відповідача  заяву за № 358, в якій просив у відповідності до підпункту в пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України та вищенаведеного роз`яснення податкового органу перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, в сумі 31481,37 грн. на бюджетний рахунок з єкологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення/а.с.22/.
На наведене звернення відповідач 22 травня 2019 року надав відповідь, в якій послався на описку при роз`ясненні від 22 березня 2019 року. Податковий орган зазначив, що замість статті 200 Податкового кодексу України невірно вказана стаття 87 Кодексу. Відповідач вважає, що у платників податку є можливість заявляти до відшкодування ПДВ в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків до Державного бюджету України, але це не стосується існуючої переплати.
В даній відповіді відповідач зазначає, що існуючу переплату платник може використати наступним чином: отримати на розрахунковий рахунок після включення узгодженого ПДВ, які підпадають під критерії Тимчасового реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування; зарахувати у зменшення суми податкового боргу, позитивних нарахувань, пені, штрафів з податку на додану вартість.
Відповідачем на підставі ст.ст. 59 та 60 Податкового кодексу України щодо позивача сформована податкова вимога форми «Ю» від 31 травня 2019 року №126450-47 в якій зазначено про те, що станом на 30 травня 2019 року сума податкового боргу з єкологічного податку, який справляється за атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення, складає 31481,37грн..
Крім того, відповідно до статті 89 розділу 2 Податкового кодексу України прийнято рішення від 31 травня 2019 року №467/05-99-47-20 про опис майна у податкову заставу /а.с.15,16/.
За наслідками розгляду скарги позивача, рішенням Державної фіскальної служби України від 22 серпня 2019 року №40662/6/99-99-17-05-15 податкову вимогу від 31 травня 2019 року №126450-47 та рішення від 31 травня 2019 року №467/05-99-47-20 про опис майна у податкову заставу залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Наведені обставини сторонами не оспорюються. 
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За приписами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У відповідності до вимог пункту 59.3 цієї статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. 
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення ( п.59.4 ст. 59 ПК України).
Тобто, вимога про сплату боргу надсилається, зокрема, у разі не сплати платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання.
За приписами пункту 89.1статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: 89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
Статтею 87 Податкового кодексу України встановлені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, зокрема, згідно пункту 87.1 цієї статті джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач в межах граничного строку сплати грошового зобов`язання, звернувся до відповідача із заявою в якій просив у відповідності до підпункту в пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, в сумі 31481,37 грн. на бюджетний рахунок з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року по адміністративній справі №200/9441/19-а адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Руссоль-України до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо невиконання вимог пункту 87.1. статті 87 Податкового кодексу України, а саме, про неперерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000). Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000)/а.с.85-89/.
Наведене судове рішення набрало законної сили 04 лютого 2020 року. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року по адміністративній справі №200/9441/19-а залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року по адміністративній справі №200/9441/19-а залишено без змін /а.с.90-94/.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у позивача податкового боргу з екологічного податку, який справляється за атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення,  в розмірі 31481,37грн., а тому вірно скасовані спірні рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного від 13 травня 2020 року у справі №200/10898/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного від 13 травня 2020 року у справі №200/10898/19-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 25 серпня 2020 року.
Повне судове рішення складено 26 серпня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 25 серпня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                         І.В. Сіваченко