КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 761/4399/20
Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.
Номер провадження № 22-ц/824/6566/2020
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 вересня 2020 року                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима Івана Сергійовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року у справі за поданням старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерно-комерційний банк «Львів», -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року старший державний виконавець Савчук К.П. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва №2610/26735/2012 від 04 жовтня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Юні-Транс» на користь АКБ «Львів» боргу в розмірі 345 143,85 грн.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 59387423 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2610/26735/2012 від 04 жовтня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Юні-Транс» на користь АКБ «Львів» боргу в розмірі 345 143,85 грн.
Старший державний виконавець Савчук К.П. вказував, що виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа було відкрито постановою від 21 червня 2019 року та зобов`язано боржника ОСОБА_1 виконати рішення суду, а також надати до Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) декларацію про доходи та майно. Копію вказаної постанови було направлено боржнику для виконання за адресою, вказаною у виконавчому документі. 
Савчук К.П. також зазначав, що 10 липня 2019 року боржником особисто було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, проте рішення суду не виконано, не подано декларацію про доходи та майно. Окрім того, старший державний виконавець вказував, що того ж дня боржником було надано заяву про зобов`язання ОСОБА_1 виконати рішення суду до 15 жовтня 2019 року.
Однак, станом на день звернення до суду з даним поданням боржником не було виконано рішення суду, не було вчинено будь яких дій, що були б спрямовані на виконання рішення суду, не вчинено та не надано жодних пояснень щодо неможливості такого виконання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, начальник Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги старшого державного виконавця та встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за рішенням суду.
Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала винесена на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи й тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.
Апелянт звертає увагу на хибність твердження районного суду про необізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та невірне посилання суду першої інстанції на вказане, оскільки в матеріалах виконавчого провадження №59387423міститься відмітка про отримання боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття такого виконавчого провадження. Окрім того, до Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від боржника ОСОБА_1 надходила заява про зобов`язання виконати рішення суду строком до 15 жовтня 2019 року, що також свідчить про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження.
Апелянт зазначає, що обізнаність божника про наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження, невиконання рішення суду (повністю або частково) при наявності такої можливості, ненадання декларації про свої доходи та майно, відкриття боржником нових рахунків після накладення на них державним виконавцем арешту, систематичне перетинання боржником кордону України, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, а тому існують підстави для встановлення останньому обмеження у праві виїзду за межі країни.
Не погоджується апелянт й з твердженням суду першої інстанції щодо невизначеності суми боргу ОСОБА_1 на час звернення до суду із даним поданням, оскільки ОСОБА_1 не єдиний боржник, а поруч з ним в солідарному порядку стягується також сума заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ПП «Юні-Транс». Обґрунтовує свою позицію з даного питання тим, що вказане не досліджувалось судом та відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, однак ні на момент звернення державного виконавця до суду із поданням, ні станом на день звернення з апеляційною скаргою від сторін виконавчого провадження не надходило жодної інформації про повне або часткове виконання рішення суду.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
При апеляційному розгляді вказаної справи, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук К.П. доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду, оскільки отримавши особисто 10 липня 2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження, декларацію про  майно та доходи не подав, рішення суду не виконує. Ним,  як виконавцем, вжитті всі можливі заходи та здійснено  запити до банків, Пенсійного Фонду України, накладено арешт на все майно, яке належить боржнику, однак вказані дії не  призвели до виявлення майна  чи інших видів доходу боржника. Разом із тим останній, не вживаючи заходи щодо виконання рішення суду,  виїзджає на тривалий час за кордон, що може свідчити про наявність в нього доходів. 
ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився. Виклики до суду за місцем своєї реєстрації  не отримує, та за відомостями  працівника поштового зв`язку за місцем проживання та реєстрації відсутній,  що відповідно до положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомлення особи про судовий розгляд. На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності боржника, що не з`явився.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення державного виконавця, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, суд першої інстанції, залишаючи без задоволення подання державного виконавця мотивував  своє рішення тим, що з наданих до суду матеріалів не вбачається, що боржник ухиляється від виконання покладеного на нього зобов`язання по виконанню рішення суду. 
Апеляційний суд не погоджується із даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви стягувача на виконання виконавчого листа № 2610/26735/2012 від 04 жовтня 2013 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва, старшим державним виконавцем Савчуком К.П. відкрито 21 червня 2019 року виконавче провадження № 59387423. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику ОСОБА_1 . Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто 10 липня 2019 року отримав  дану постанову(а.с.5-6, 9-10).
Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Окрім того, 21 червня 2019 року старшим державним виконавцем Савчуком К.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору (а.с.11).
Постановами старшого державного виконавця від 24 червня 2019 року було арештовано майно та кошти  боржника (а.с.15, 19).  
В подальшому, 10 липня 2019 року боржником ОСОБА_1 було подано до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву, в якій боржник зазначав, що просить надати можливість для погашення боргу, згідно виконавчого листа № 2610/26735/2012 від 04 жовтня 2013 року, при цьому боржник зазначав, що погашення суми боргу ним буде здійснюватись з 25 вересня до 15 жовтня 2019 року (а.с.31).
Звертаючись до суду із даним поданням державний виконавець зазначав, що згідно листа Державної прикордонної служби України встановлено, що боржник ОСОБА_1 28 вересня 2019 року виїхав за межі України  13 жовтня 2019 року повернувся до України , 01 грудня 2019 року виїхав за межі України а 28 грудня 2019 року повернувся (а.с.34).  
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб. 
Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Згідно з п. 2, 5 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.
Відповідно до п.18 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.
За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.
Судом установлено, що на  виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 59387423 з примусового виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом міста Києва у справі  №2610/26735/2012 від 04 жовтня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Юні-Транс» на користь АКБ «Львів» боргу в розмірі 345 143,85 грн.
21 червня 2019  року старшим державним виконавцем  Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком К.П. відкрито виконавче провадження № 59387423 щодо виконання вище вказаного рішення суду. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримана  особисто 10 липня 2019 року (а.с.10).
Разом із тим, вимоги державного виконавця  щодо подачі декларації про доходи та майно  ОСОБА_1 не виконані. Більш того, після накладення 24 червня 2019 року  державним виконавцем арешту на рахунки ОСОБА_1   у банківських установах, останнім з метою ухилення від виконання рішення суду 01 липня 2019 року відкрито новий рахунок у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 30).   
Згідно з наданою Пенсійним фондом України інформацією боржник ОСОБА_1 пенсію не отримує (а.с.13).
У межах відкритого виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, а саме: накладено арешт на рахунки в банківських установах України (а.с. 19).
Відповідно до інформації АІС "Автомобіль" за боржником зареєстровано транспортний засіб ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Постановою державного виконавця від 11 листопада 2019 року автомобіль оголошено в розшук (а.с.33). 
Іншого рухомого майна державним виконавцем не виявлено.
Згідно відомостей Державного реєстру  речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстровано нерухомого майна (а.с. 18) .
  Таким чином, державним виконавцем  вжито всіх можливих заходів для примусового виконання рішення Шевченківським районним судом міста Києва у справі  №2610/26735/2012 від 04 жовтня 2013 року, однак виявити  наявність у володінні боржника майна та цінностей, за рахунок яких можливо виконати рішення судів невдалося.
Державним виконавцем також указано, що боржником проігноровано вимоги державного виконавця щодо надання декларації про доходи та майно за формою, встановленою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. зі змінами. Відповідний обов`язок боржника передбачений п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України. 
Відповідно до ч.5 ст. 26 указаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 
Відповідна декларація не надана боржником ні на виконання постанов про відкриття виконавчого провадження, ні на вимогу державного виконавця.
Положеннями пунктів 5,6 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачений обов`язок боржника своєчасно з`являтися на вимогу виконавця та надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Таким чином, на час розгляду подання державного виконавця боржник має заборгованість, яка ним не виконується.
Отже, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення.
Посилання  суду першої інстанції  про покладення судом солідарної відповідальності за виконання вказаного вище рішення суду  крім ОСОБА_1 також і на  ОСОБА_2 , ПП «Юні-Транс» не  звільняє ОСОБА_1 від виконання даного рішення суду та не є перешкодою у задоволенні  подання державного виконавця.
Немотивованими є висновки місцевого суду про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із вказаним поданням було здійснено лише запити до Пенсійного Фонду України, оскільки цей висновок спростовується наданими до суду письмовими доказами  (а.с.13-33). 
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів приходить до висновку, про помилковість висновків суду першої інстанції та обґрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим доходить висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. 
Доказів на спростування наведених підстав для застосування такого обмеження боржником не надано. 
Керуючись ст. п. 2, 5 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" ст. 367, 374, 376, 381, 382, 441 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима Івана Сергійовича задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  прож. АДРЕСА_1   РНКОПП НОМЕР_3 до виконання зобов`язання за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2013 року  у справі №2610/26735/2012.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови викладено 02 вересня 2020 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                     М.А.Яворський  
          Судді:                                                                                               Т.Ц.Кашперська                                                                                                                     В.О.Фінагеєв