П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1486/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Совгира Д. І.   
28 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Франовської К.С.  Кузьменко Л.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року  (повний текст якої складено в м. Хмельнийцький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.10.2019 №222430001131 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди з 01.09.1981 по 22.07.1983, з 25.07.1983 по 01.12.1983, з 05.12.1983 по 06.12.1985, з 21.01.1986 по 04.08.1986, з 01.09.1986 по 15.07.1987, з 22.08.1992 по 03.05.1993 та з 04.05.1993 по 08.06.2003 до пільгового стажу за Списком №2 з 04.09.2019
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2   ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1983 позивач з 01.09.1981 по 22.07.1983 пройшов навчання та отримав спеціальність, за якою 25.07.1983 прийнятий на посаду помічника машиніста тепловоза локомотивного ДЕПО станції Шепетівка.
Наступні записи трудової книжки свідчать, що вказану посаду помічника машиніста позивач обіймав у період з 25 липня по 01 грудня 1983 року, а також з 21 січня по 04 серпня 1986 року, при цьому, з 05 грудня 1983 року по 06 грудня 1985 року проходив строкову військову службу.
21.01.1986 прийнятий помічником машиніста тепловоза та 04.08.1986 звільнено за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.
З 01.09.1986 по 15.07.1987 навчання в Нетішинському ПТУ №23. 30.07.1987 прийнятий на роботу у "Хмельницьку АЕС" електрослюсарем 3 розряду з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій, дільниці з ремонту засобів обчислювальної техніки цеху теплової автоматики та вимірювань.
Досягнувши встановленого законодавством пенсійного віку, позивач 04 вересня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Відповідач листом від 07.11.2019 №36396/03 повідомив позивача, що згідно довідки про уточнюючий пільговий характер роботи від 07.08.2019 року № 05-390, виданої ВП «ХАЕС», за період роботи з 08.10.1990 по 14.11.2008 на посаді електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій, дільниці з ремонту засобів обчислювальної техніки цеху теплової автоматики та вимірювань та витягів з наказів про результати атестації робочих місць: - від 04.05.1998 №250к, проведеної ВП «Хмельницька АЕС», яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення електрослюсарю з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій, дільниці з ремонту засобів обчислювальної техніки, цеху теплової автоматики та засобів вимірювань; - від 09.06.2003 №795к, від 24.09.2007 №1202, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення електрослюсарю з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій, дільниці з ремонту засобів обчислювальної техніки, цеху теплової автоматики та вимірювань.
Однак, до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення не зараховано період роботи з 22.08.1992 по 03.05.1993, оскільки не проводилася атестація робочого місця, з 04.05.1993 по 08.06.2003, оскільки посада електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій, дільниці з ремонту засобів обчислювальної техніки не підлягала атестації.
Крім того, періоди навчання, військової служби та роботи на посаді помічника машиніста взагалі залишено без уваги.
У вказаному вище листі відповідач вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.10.2019 позивачу відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначені та виплаті позивачу пенсії на пільгових умовах звернувся до суду.
Згідно п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктами 1, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 №442 (далі Порядок №442) визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Частиною 3 пункту 4, пунктом 11 Порядку №442 визначено, що позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив, що згідно Наказів від 05.03.1992 №114, від 04.05.1998 №250к та від 09.06.2003 №795к, було проведено Атестацію робочих місць позивача на яких він працював.
Суд звертає увагу відповідача, що дана атестація була проведена до прийняття постанови "Про Порядок проведення атестації   робочих місць за умовами праці" №442 від 1 серпня 1992 року, а тому здійснювати повторне проведення атестації не було необхідності.
Згідно довідки від 14.01.2020 №48-25/29-583 про проведення атестації робочого місця електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій (скорочено - слюсар) ЦТАВ ВП ХАЕС де працював позивач, встановлено шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 з наданням пільг і компенсацій, зокрема, доплата за умови праці, додаткова відпустка, скорочена тривалість робочого тижня, лікувально - профілактичне харчування. Крім того, у даній довідці зазначено, що кваліфікаційні обов`язки, місця їх виконання та умови праці на робочому місці за період з 22.08.1992 по 03.05.1993 та з 04.05.1993 по 08.06.2003 докорінно не змінювались. В зазначені періоди ОСОБА_1 постійно працював впродовж повного робочого дня в шкідливих умовах праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.
Відмовляючи в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 22.08.1992 по 03.05.1993, з 04.05.1993 по 08.06.2003 пенсійний орган керувався тим, що згідно з наказами по підприємству атестація робочого місця позивача у вказаний період не проводилася.
Враховуючи, те що позивач працював за професією, пільговий характер роботи якої підтвердився проведеною атестацією 05.03.1992, тобто до прийняття Постанови КМ України від 01.08.1992 №442, та продовжив роботу за цією ж професією після проведення атестації, і при цьому кваліфікаційні обов`язки, місця їх виконання та умови праці позивача не змінювалися, суд приходить до висновку, що спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу та врахуванню для визначення розміру пенсії за результатами попередньої атестації.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №352/547/16-а (К/9901/20098/18) та від 03.05.2018 у справі №352/1840/14-а  (К/9901/5403/18).
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Moskal v. Poland"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Lelas v. Croatia"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Pincova and Pine v. the Czech Republic", "Gashi v. Croatia", "Trgo v. Croatia").
22 серпня 1956 року Радою Міністрів СРСР прийнято постанову №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах" (далі за тексюм - Постанова №1173).
Розділом XXX "Транспорт" вказаної постанови до шкідливих умов праці за списком №2 відносились в тому числі і помічники машиніста тепловозів.
Отже, період роботи позивача на посаді помічника машиніста тепловоза також необхідно зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №2.
Зазначене підтверджується довідками від 27.01.2020 №5 та №6, виданими ВП "Локомативне ДЕПО Шепетівка".
Крім того, ч.1 ст. 38 ЗУ "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 №103/98 ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно із вимогами ст. 8 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, при цьому, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Суд звертає увагу, що записи трудової книжки свідчать, що до пільгового стажу роботи шкідливих умов праці за списком №2 необхідно включити періоди навчання позивача з 01.09.1981 по 22.07.1983, військову службу з 05.12.1983 по 06.12.1985 та період навчання з 01.09.1986 по 15.07.1987.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку   про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Кузьменко Л.В.