Єдиний унікальний номер 234/6309/18 
Номер провадження 22-ц/804/1691/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

02 липня 2020 року
          
м. Бахмут 

справа  № 234/6309/18
провадження  № 22-ц/804/1691/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Корчистої О.І., Папоян В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін  в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу № 234/6309/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року (суддя Ткачова С.М.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 03 березня 2020 року,-

В С Т А Н О В И  В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В травні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що він є сином ОСОБА_2 .. Навчається в Донбаській державній машинобудівній академії на денній формі навчання за спеціальністю «Комп`ютерні технології». Стипендії не отримує. Період навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 рік. Відповідач працює у структурному підрозділі «Господарська служба» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді ревізора з безпеки руху. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу. 

З врахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути на його користь з відповідача аліменти на час навчання у розмірі ? частини середнього заробітку 3409 щомісяця починаючи з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2020 року. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання аліменти у розмірі 1/6  частки заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 07 травня 2018 року по 31 грудня 2020 року включно, тобто до закінчення навчання позивачем. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 704,80 грн. В частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів за період 01 вересня 2017 року по 07 травня 2018 року відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів допущено негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач досяг повноліття, при цьому його вік є меншим 23 років, він навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має стабільний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду відповідач - ОСОБА_2 , просить рішення скасувати та ухвалити нове, про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 200,00 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) є занадто великим.

Зазначає, що він надає матеріальну допомогу продуктами і ліками своїм похилого і хворим батькам, він сам має хронічне захворювання 12-персної кишки, яке потребує постійного лікування та якісного харчування. Крім того він сплачує аліменти малолітній донці ОСОБА_3 в розмірі -7000,00 грн., щомісячно.

Вважає, що його колишня дружина, яка працює також може надавати матеріальну допомогу сину .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 , матір`ю є - ОСОБА_4 (а.с.51).

Згідно довідок Донбаської державної машинобудівної академії Факультету автоматизації машинобудування та інформаційних технологій № 601 від 07 травня 2018 року, №519 від 02 вересня 2019 ОСОБА_1 є студентом першого скороченого курсу факультету ФАМІТ, групи КН-17-1 т, форма навчання - денна, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року та 02 вересня 2019 по 05 січня 2021 (а.с.12,127)

Відповідно до довідки про доходи № 1135 від 03 травня 2018 року виданої ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Донецька залізниця» Структурний підрозділ «Господарська служба» ОСОБА_2 працює у структурному підрозділі «Господарська служба» регіональна філія «Донецька залізниця»  ПАТ «Укрзалізниця"» на посаді ревізор з безпеки руху.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю є - ОСОБА_6 (а.с.84).

Рішенням Краснолиманського міського суду від 11 квітня 2018 з відповідача на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти в розмірі - 7000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку, починаючи з 20 березня 2018 року і до повноліття дитини. ( а.с.97-99).

В довідці від 04 червня 2019 року зазначено, що ОСОБА_5 часто хворіє застудними захворюваннями (а.с.85).

Відповідачем надано документи про його хворобу, хворобу доньки та його батьків - пенсіонерів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.85-90).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

На підставі частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому  задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з частин 1 статті 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

За правилами частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дана справа підпадає під категорію справ, розгляд яких здійснюється без повідомлення учасників справи. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач досяг повноліття, при цьому його вік є меншим 23 років, він навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має стабільний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. Визначаючи аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, суд виходив с того, що відповідач надав медичні документи, які підтверджують його хворобу та хворобу його доньки та  його батьків. Стосовно періоду стягнення аліментів, суд виходив с того, що позивач не надав доказів не отримання аліментів за період з 01 вересня 2017 року по 07 травня 2018 року.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можливо з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином

Виходячи зі змісту статті 182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що ОСОБА_1 є студентом Донбаської державної машинобудівної академії денної форми навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, суд першої інстанції,  дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Доводи апеляційної, що на утриманні відповідача перебувають його хворі батьки є безпідставними, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження зазначеної обставини, крім того, батьки відповідача з позовом про стягнення аліментів на своє  утримання до відповідача не зверталися, рішення яким стягнуто аліменти на утримання батьків в матеріалах справи відсутні.

Однак апеляційний суд не погоджується з терміном стягнення аліментів на користь позивача з відповідача.

Судом першої інстанції визначено термін стягнення аліментів починаючи з 07 травня 2018 року по 31 грудня 2020 року включно, тобто до закінчення навчання позивачем.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, остаточний термін стягнення аліментів на користь позивача з відповідача слід визначити до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року в справі № 227/5551/18 (провадження № 61-13619св19).

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення вказаного позову та не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на незгоді з розміром стягнених аліментів, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що не входить до повноважень апеляційного суду. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції порушення норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині періоду стягнення аліментів, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, але виключно в частині періоду стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.7, 19, 369, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця, з 07 травня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1    двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                             О.О.Тимченко

Судді:                      О.І. Корчиста

   В.В. Папоян