УХВАЛА

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 520/1462/2020
адміністративне провадження № К/9901/16673/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від  20 травня 2020 року у справі №520/1462/2020 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового та матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в :
01.02.2020 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.06.2018 року №107-РС про звільнення з військової служби в запас старшого сержанта ОСОБА_1 з виключенням з 06.06.2018 року із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2018 року №123 про звільнення з військової служби в запас старшого сержанта ОСОБА_1 з виключенням з 06.06.2018 року із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; поновлення старшого сержанта ОСОБА_1 на військовій службі в Збройних Силах України на посаді командира відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку з 07.06.2018 року; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове та матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.06.2018 року по день поновлення на службі. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від  20 травня 2020 року, позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з пропуском строку  звернення до суду.    
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви у зв`язку з пропуском строку  звернення до суду, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України,  суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що викладені у клопотанні про визнання причин пропуску звернення до суду поважними доводи заявника не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки, свідчать про обізнаність заявника з існуванням наказу про звільнення та можливістю його оскарження протягом усього періоду з моменту видання спірного рішення. Викладене також підтверджується існуванням низки судових справ за позовами заявника до Військової часини НОМЕР_1 з приводу проходження та припинення публічної служби.
Суд першої інстанції наголосив на помилковому ототожненні заявником юридичних наслідків звільнення зі служби та юридичних наслідків стану проведення розрахунків при звільненні.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що подання до суду уточненого адміністративного позову з вимогою про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.06.2019 року №107-РС про звільнення з військової служби в запас старшого сержанта ОСОБА_1 також не усуває недоліків позову в частині пропущення визначених частиною 5 статті 122 КАС України строків звернення до суду.
Додатково колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважила, що заявникові було достеменно відомо про подію припинення проходження публічної військової служби, адже у межах справи №520/7518/19 заявник порушував питання про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішення у цій справі було винесено судом 02.10.2019р., а до суду заявник звернувся 01.08.2019р.
Звернення заявника у межах справи №520/7931/18 (рішення суду від 17.09.2019 року) хронологічно передувало подачі цього позову і також було мотивовано, зокрема, і винесенням наказу від 06.06.2019 року №107-РС.
Отже, заявник щонайменше з 01.08.2019 року не міг не знати про власне звільнення з публічної військової служби, але до суду оскаржив наказ про звільнення від 06.06.2019 року №107-РС лише 01.02.2020 року.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що жодних причин пропущення строку звернення до суду, які можуть бути визнані судом поважними, ані матеріали позову, ані текст клопотання не містять.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми  статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  і  статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої  статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від ймовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.
Водночас, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, 
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від  20 травня 2020 року у справі №520/1462/2020 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового та матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                    М. М. Яковенко