ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Харків

Справа №645/8573/13-ц
Провадження №22-ц/818/3720/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Кругової С.С.,
суддів                        Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,
секретаря                 Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :
Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», 
Заінтересовані особи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», відповідач ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2020 року, постановлену суддею Горпинич О.В.,

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у якій просило замінити стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах №645/8573/13-ц.

Заява мотивована тим, що між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу, за яким відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №ML700/1176/2008DD04.0UAН від 4 червня 2008 року. 

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2020 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, задоволено. Замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах, виданих Фрунзенським районним судом м.Харкова по цивільній справі №645/8573/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду мотивована тим, заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження. З огляду на те, що заява ґрунтується на вимогах закону, вона підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції  ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, судом не з`ясовано обставини, які мають значення для справи та визнано встановленими обставини, що мають значення для справи, які заявником доведено не було.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не встановив дату відступлення права вимоги, тобто, доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором факторингу матеріали справи не містять. Також вказує, що суд не встановив які саме права вимоги передаються, оскільки рішенням суду стягнуто 651537,83 грн., тоді як з додатку до договору вбачається, що загальна сума переданого боргу становить 466666,21 грн. крім того, судом не було належним чином повідомлено боржника ОСОБА_1 про розгляд заяви про заміну сторони ВП.

У поясненнях представник заявника просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки відступлення прав вимоги між сторонами договору відбулось в установленому розмірі, тому заява є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Судовим розглядом встановлено, що Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року у цивільній справі № 645/8573/13 року стягнуто з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML700/1176/2008DD04.0 від 04.06.2008 року у сумі 651 537 грн. 83 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3 441 грн. 00 коп.

На підставі вищевказаного рішення суду Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи у цивільній справі № 645/5283/13-ц про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором у розмірі 651537,834 грн. грн. та судового збору у розмірі 3441,00 грн., які були отриманні представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Катріченко В.О. 14.07.2014 року.

12 вересня 2014 року постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Цуркова С.І. виконавчий документ, а саме: виконавчий лист № 645/8573/13-ц, виданий 14 липня 2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором у розмірі 651537,834 грн., повернуто стягувачу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

31 січня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір факторингу про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло усіх прав кредитора за кредитним договором № ML700/1176/2008DD04.0 від 04.06.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 .

На підставі Договору факторингу від 31.01.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», права вимоги за кредитним договором № ML700/1176/2008DD04.0 від 04.06.2008 року відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.  

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження№ 61-20171св18).

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких обставин, враховуючи наведене, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача та задоволення цієї заяви відповідає змісту статтей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а саме стягувача. 

ОСОБА_2 у апеляційній скарзі не навела жодних доводів відносно вирішення процесуального питання по суті та на спростування висновків суду в цій частині. Доводи апеляційної скарги в більшій частині стосуються правомірності укладеного договору відступлення права вимоги та можуть слугувати підставою для його оскарження, проте, це не стосується суті даного питання.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги представником заявника було додано копії платіжного доручення та акту приймання-передачі до Договору факторингу. Також, заява, подана до суду першої інстанції, містить копію Додатку до Договору факторингу з якої вбачається обсяг переданих прав, у визначенні якого сторони вільні у своєму виборі.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неповідомлення боржника відносно розгляду справи як на підставу скасування оскаржуваної ухвали слід зазначити наступне.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За результатом розгляду заяви було постановлено ухвалу, яка не є судовим рішенням по суті спору. Матеріали справи не місять відомостей щодо визнання явки боржника обов`язковою. З огляду на те, що питання щодо заміни сторони виконавчого провадження вирішено по суті вірно, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині вирішення питання по суті.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                О.Ю. Тичкова

                                                               Н.П. Пилипчук
повний текст постанови
складено 24 липня 2020 року