УХВАЛА

08 липня 2020 року 
Київ
справа №820/1483/16
адміністративне провадження №К/9901/16450/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області 
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року
у справі №820/1483/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет"
до Головного управління ДПС у Харківській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

06 липня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі №820/1483/16, які ухвалені в порядку нового розгляду на виконання постанови Верховного Суду від 25 квітня 2019 року.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржник у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження, зазначає що заявлені до касаційного перегляду судові рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року №808/846/16, при цьому подібність правовідносин та який саме висновок щодо застосування якої норми права касаційною скаргою не зазначено.

Предметом розгляду справи №820/1483/16 є скасування податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2016 року за №0000152200, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 182358 грн, №0000162200 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням у сумі 3584 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 896 грн, №0000172200 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями у сумі 12337 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3084 грн 25 коп., №0000182200 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями у сумі 13337 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 3334 грн 25 коп.  

Предметом розгляду справи № 808/846/16 було визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 жовтня 2015 року №0000332202, яким збільшено грошові зобов`язання з податку на додану вартість за квітень, травень 2015 року. Судові рішення у цій справі ухвалені за інших фактичних обставин.

Верховний Суд у черговий раз зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд визнає, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведеному скаржником судовому рішенні суду касаційної інстанції, свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежно від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення у цій справі судами першої та апеляційної інстанції визнані як такі, що документально підтверджують реальність господарських операцій, здійснення яких давало право платнику зменшити свій фінансовий результат та віднести суми ПДВ до податкового кредиту, натомість у наведеному судовому рішенні Верховного Суду - як такі, що не давали для цього підстав.

Отже, наведена скаржником постанова Верховного Суду ухвалена за інших фактичних обставин справ, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у цих постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Враховуючи те, що касаційна скарга не містить обов`язкових підстав касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі №820/1483/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                             Р.Ф.Ханова