ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2021/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року (суддя суду 1 інстанції Озерянська С.І.) в адміністративній справі за позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до  Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про  визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просило:
          - визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 31.01.2020 року у розмірі 55363,96 грн. у виконавчому провадженні № 61116049; 
- стягнути з Державного бюджету України  виконавчий збір у розмірі 55363,96 грн., стягнутий на підставі постанови держаного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 31.01.2020 року у розмірі 55363,96 грн. у виконавчому провадженні № 61116049.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що дії відповідача щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 55363,96  грн. є неправомірними, а постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки  Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-ІХ від 02.10.2019 р. встановлено заборону вчиняти виконавчі дії стосовно АТ "Українська залізниця". Таким чином, на думку позивача, всі відкриті станом на 20.10.2019 року виконавчі провадження, в тому числі і ВП №61116049, де боржником є АТ "Українська залізниця", підлягають завершенню, а виконавчі документи - поверненню стягувачу на підставі пункту  9 частини 1статті  37 Закону України "Про виконавче провадження".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року у задоволені позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм 
матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, задовольнивши позов у повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не вірно застосував норму Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-ІХ від 02.10.2019 р., допустивши при цьому вільне тлумачення такої норми. Також судом першої інстанції не було враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові №904/5697/18 від 15.05.2020 року щодо тлумачення норм зазначеного Закону.  Так, на думку позивача, на 31.01.2020 року діяла пряма заборона на примусове стягнення відповідно до норм Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», а відтак винесена відповідачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою факт порушення відповідачем ст.19 Конституції України. 
Представник скаржника у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття не повідомив. 
Перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.12.2019 року у справі № 904/4059/19 стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» 545457,94 грн. вартості недостачі вантажу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8181,61 грн.
09.01.2020 року на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.12.2019 року у справі № 904/4059/19 було видано наказ про примусове виконання рішення суду.
31.01.2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Коваленко У.Ю.  на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.12.2019 року у справі № 904/4059/19 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61116049.
Також 31.01.2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Коваленко Уляною Юріївною було винесено постанову про стягнення з Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» виконавчого збору  у розмірі 55363,69 грн.
05.02.2020 року з рахунку  позивача,  відкритому у Філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», були списані кошти у сумі 609176,86 грн. згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської  області № 904/4059/19 від 09.01.2020 року  з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.
Постановою державного виконавця від  11.02.2020 року  виконавче провадження № 61116049 закінчено на підставі пункту 9 частини 1  статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до приписів частини 2 статті  19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.
Статтею  124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.
При цьому, держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.
Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 р. № 5-рп/2013).
При  цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (частина 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження").
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року.
Відповідно до статей  1,5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"
Згідно з   статті 3  Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
20.10.2019 року  набрав чинності Закон України від 02.10.2019 р. № 145-ІХ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» ( далі - Закон № 145-ІХ).
Пунктом 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 145-ІХ передбачено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації»,протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Так, підприємство АТ "Укрзалізниця" включено до вказаного Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, що є додатком до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".
Колегія суддів зазначає, що основним доводом позивача щодо протиправності спірної постанови є встановлена забороно про вчинення виконавчих дій відповідно до Закону № 145-ІХ. 
Водночас, як вже було зазначено раніше, вказана заборона не розповсюджується  на стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Так, Законом №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові.
Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі №910/5546/19 та від 15.05.2020 року у справі №904/5697/18 (на останнє рішення позивач посилається в апеляційній скарзі). 
Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаного висновку Верховного Суду. 
В даному випадку,  примусовому виконання підлягав наказ Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.12.2019 року у справі № 904/4059/19, який передбачав  стягнення з позивача саме  грошових коштів, що спростовує посилання позивача на заборону вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону № 145-ІХ. 
Крім того, відповідна правова позиція була зазначена  Департаментом з питань правосуддя та національної безпеки Міністерства юстиції України в роз`ясненні від 24.12.2019 року за зверненням Департаменту державної виконавчої служби.
Також на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.12.2019 року у справі № 904/4059/19 відповідачем в рамках виконавчого провадження № 61116049  31.01.2020 року було прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та 03.02.2020 року постанову про арешт коштів боржника.
06.02.2020 року позивачем до Господарського суду Дніпропетровської області було подано  скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"  просило суд: 1)визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю.  в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61116049 про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2020 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження; 2) визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю.  в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61116049 про арешт коштів боржника від 03.02.2020 та скасувати постанову про арешт коштів боржника; 3) визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю.  в частині не повернення наказу суду виконанні по справі № 904/4059/19 від 09.01.2020р.; 4) зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю.   повернути наказ суду по справі № 904/4059/19 від 09.01.2020р. стягувачу на підставі пункту 9 частини 1статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020 року було відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її оголошення - 17.02.2020 року.
Відповідно до частини 1, 2, 4  статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Коваленко У.Ю.  про стягнення виконавчого збору від 31.01.2020 року у розмірі 55363,96  грн. у виконавчому провадженні №61116049 є правомірною та не підлягає скасуванню.
Доводи скаржника щодо порушення відповідачем ст.19 Конституції України обґрунтовуються вчиненням відповідачем виконавчих дій в супереч Закону № 145-ІХ, водночас, як зазначено раніше обмеження, встановлені вказаним Законом, не розповсюджується на спірні правовідносини, а тому такі доводи позивача є хибними. 
З урахуванням відмови суду першої інстанції у задоволені позовної вимоги щодо скасування вказаної постанови, останній також дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" виконавчого збору у розмірі 55363,96  грн., яка  стягнута на підставі спірної постанови, оскільки фактично втора вимога позивача є похідною від першої вимоги.  
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що для повернення виконавчого збору у випадку його протиправного стягнення позивач має скористатися загальним способом, передбаченим законодавством для повернення з бюджету помилково або надміру перерахованих коштів згідно з Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №787 від 03.09.2013 р. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"- залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 10.09.2020 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров