Дата документу 30.06.2020 Справа № 336/5397/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/5397/15        Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Провадження № 22-ц/807/56/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» червня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про стягнення аліментів, додаткових витрат та встановлення факту нецільового витрачання аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, додаткових витрат та встановлення факту нецільового витрачання аліментів.
В обґрунтування позовну зазначив, що з 20 листопада 1999 року по 26 березня 2012 року перебував у шлюбі з відповідачем. Сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2012 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей. 
З січня 2014 року діти постійно проживають з ним та перебувають на його утриманні.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року право відповідача на отримання аліментів припинено.
З 01 січня 2014 року ним понесені додаткові витрати на дітей, пов`язані з лікуванням, розвитком їх здібностей на загальну суму 15 274,18 грн.
На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від її заробітку, додаткові витрати у сумі 7 637,09 грн. та встановити факт нецільового витрачання відповідачем отриманих від нього аліментів за період з березня 2012 року по серпень 2015 року.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.
В обґрунтування вимог зазначила, що ОСОБА_1 сплачував аліменти нерегулярно та в незначному розмірі, внаслідок чого за період з березня 2012 року по вересень 2015 року утворилась заборгованість у сумі 19 278,04 грн.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року змінено рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів за 6 місяців 2014 року у сумі 3250,88 грн. 
З урахуванням вказаного рішення розмір заборгованості за період з березня 2012 року по вересень 2015 року становить 16 027,16 грн.
На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_1 на депозитні рахунки дітей неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2012 року по 01 січня 2014 року у сумі 49 597,49 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2016 року первісний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) матері щомісячно, але не менш ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати у сумі 578,80 грн. 
У задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шляхом перерахування на депозитні рахунки дітей неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнених за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2012 року за період з 01 квітня 2012 року по 01 січня 2014 року у сумі 49 597,49 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм ст. 157 ЦК України, ст. 191 СК України, безпідставність відмови в задоволенні його позовних вимог про стягнення додаткових витрат та нецільового використання аліментів, не витребування з відділу виконавчої служби розміру його заборгованості по аліментам, не усунення протиріч в розрахунках, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року з виправленої опискою ухвалою суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

За приписами ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи зустрічний позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини ОСОБА_1 та вважав доведеним розмір неустойки, визначеної позивачем.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 14-616цс18.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, всупереч вимогам частини другої статті 196 СК України не застосував вказане правило та прийняв до уваги розрахунок ОСОБА_2 , який здійснено за накопичувальною заборгованістю.

На виконання приписів Верховного Суду, викладених в постанові від 28 листопада 2018 року, апеляційним судом ухвалою від 02 червня 2020 року було витребувано у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості щодо сум та дат надходження від ОСОБА_1 коштів в погашення заборгованості за виконавчим листом №0827/2-1202/2012, виданим 08 травня 2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, щомісячно.

На виконання вимог ухвали суду відділом державної виконавчої служби було надано матеріали виконавчого провадження, які містять копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 аліментів та розрахунок заборгованості по їх сплаті станом 01 вересня 2015 року, відомості в якому за період з березня 2012 року по грудень 2013 року є ідентичними до відомостей, які містяться в розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 вересня 2015 року, долученому ОСОБА_2 до зустрічного позову.

Оскільки матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 вказаних розрахунків, колегія суддів враховує зазначені в них відомості щодо розміру аліментів та розміру платежів, які були здійснені ОСОБА_1 протягом визначеного ОСОБА_2 періоду обрахування пені з 01 квітня 2012 року по 01 січня 2014 року.

Колегія суддів не приймає до уваги розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01 червня 2014 року, на який посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, оскільки вказаний розрахунок був виконаний раніше, ніж розрахунок, наданий ОСОБА_2 , та не містить необхідних відомостей, зокрема, щодо здійснення ОСОБА_1 оплати аліментів помісячно.

Отже, з розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 вересня 2015 року вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з березня 2012 року по грудень 2013 року становила:
- за березень 2012 року – 801,29 грн., (нараховано 801,29 грн., сплата відсутня);
- за квітень 2012 року – 801,29 грн., (нараховано 801,29 грн., сплата відсутня); 
- за травень 2012 року – 801,29 грн., (нараховано 801,29 грн., сплата відсутня);
- за червень 2012 року – 801,29 грн., (нараховано 801,29 грн., сплата відсутня);
- за липень 2012 року – 801,29 грн., (нараховано 801,29 грн., сплата відсутня);
- за серпень 2012 року – 801,29 грн., (нараховано 801,29 грн., сплата відсутня); 
- за вересень 2012 року – 501,29 грн. (нараховано 801,29 грн., сплачено 300 грн.); 
- за жовтень 2012 року – 501,29 грн. (нараховано 801,29 грн., сплачено 300 грн.);
- за листопад 2012 року – 501,29 грн.(нараховано 801,29 грн., сплачено 300 грн.);
- за грудень 2012 року – 501,29 грн. (нараховано 801,29 грн., сплачено 300 грн.);
- за січень 2013 року – 553,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 300 грн.);
- за лютий 2013 року – 553,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 300 грн.);
- за березень 2013 року – 653,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 200 грн.);
- за квітень 2013 року – 753,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 100 грн.);
- за травень 2013 року – 653,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 200 грн.);
- за червень 2013 року – 753,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 100 грн.);
- за липень 2013 року – 853,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплата відсутня);
- за серпень 2013 року – 853,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплата відсутня);
- за вересень 2013 року – 653,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 200 грн.);
- за жовтень 2013 року – 753,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 100 грн.);
- за листопад 2013 року – 653,84 грн.(нараховано 853,84 грн., сплачено 200 грн.);
- за грудень 2013 року – 753,84 грн. (нараховано 853,84 грн., сплачено 100 грн.);

Таким чином, розмір заборгованості станом на 01 січня 2014 року складає 15258,98 грн.

Виходячи з наведених обставин, пеня за прострочення відповідачем сплати аліментів за спірний період розраховується наступним чином:
- березень 2012 року – нараховується за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2013 року (640 днів прострочення) на суму 801,29 грн. та дорівнює 5128,25 грн.
- квітень 2012 року - нараховується за період з 01 травня 2012 року до 31 грудня 2013 року (610 днів прострочення) на суму 801,29 грн. та дорівнює 4887,87 грн.;
- травень 2012 року - нараховується за період з 01 червня 2012 року до 31 грудня 2013 року (579 днів прострочення) на суму 801,29 грн. та дорівнює 4639,47 грн.;
- червень 2012 року - нараховується за період з 01 липня 2012 року до 31 грудня 2013 року (549 днів прострочення) на суму 801,29 грн. та дорівнює 4399,08 грн.;
- липень 2012 року – нараховується за період з 01 серпня 2012 року до 31 грудня 2013 року (518 днів прострочення) на суму 801,29 грн. та дорівнює 4150,68 грн.;
- серпень 2012 року - нараховується за період з 01 вересня 2012 року до 31 грудня 2013 року (487 днів прострочення) на суму 801,29 грн. та дорівнює 3902,28грн.; 
- вересень 2012 року – нараховується за період з 01 жовтня 2012 року до 31 грудня 2013 року (457 днів прострочення) на суму 501,29 грн. та дорівнює 2290,89 грн.;
- жовтень 2012 року – нараховується за період з 01 листопада 2012 року до 31 грудня 2013 року (426 днів прострочення) на суму 501,29 грн. та дорівнює 2135,50 грн.;
- листопад 2012 року - нараховується за період з 01 грудня 2012 року до 31 грудня 2013 року (396 днів прострочення) на суму 501,29 грн. та дорівнює 1985,11 грн.;
- грудень 2012 року - нараховується за період з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року (365 днів прострочення) на суму 501,29 грн. та дорівнює 1829,71 грн.;
- січень 2013 року – нараховується за період з 01 лютого 2013 року по 31 грудня 2013 року (334 днів прострочення) на суму 553,84 грн. та дорівнює 1849,82 грн.
- лютий 2013 року - нараховується за період з 01 березня 2013 року до 31 грудня 2013 року (306 днів прострочення) на суму 553,84 грн. та дорівнює 1694,75 грн.;
- березень 2013 року – нараховується за період з 01 квітня 2013 року по 31 грудня 2013 року (275 днів прострочення) на суму 653,84 грн. та дорівнює 1798,06 грн.
- квітень 2013 року - нараховується за період з 01 травня 2013 року до 31 грудня 2013 року (245 днів прострочення) на суму 753,84 грн. та дорівнює 1846,90 грн.;
- травень 2013 року - нараховується за період з 01 червня 2013 року до 31 грудня 2013 року (214 днів прострочення) на суму 653,84 грн. та дорівнює 1399,22 грн.;
- червень 2013 року - нараховується за період з 01 липня 2013 року до 31 грудня 2013 року (184 дні прострочення) на суму 753,84 грн. та дорівнює 1387,06 грн.;
- липень 2013 року – нараховується за період з 01 серпня 2013 року до 31 грудня 2013 року (153 днів прострочення) на суму 853,84 грн. та дорівнює 1306,37 грн.;
- серпень 2013 року - нараховується за період з 01 вересня 2013 року до 31 грудня 2013 року (122 дні прострочення) на суму 853,84 грн. та дорівнює 1041,68 грн.; 
- вересень 2013 року – нараховується за період з 01 жовтня 2013 року до 31 грудня 2013 року (92 дні прострочення) на суму 653,84 грн. та дорівнює 601,53 грн.;
- жовтень 2013 року – нараховується за період з 01 листопада 2013 року до 31 грудня 2013 року (61 день прострочення) на суму 753,84 грн. та дорівнює 459,84 грн.;
- листопад 2013 року - нараховується за період з 01 грудня 2013 року до 31 грудня 2013 року (31 день прострочення) на суму 653,84 грн. та дорівнює 202,69грн.;
- грудень 2013 року – не нараховується.

Загальний розмір пені за прострочення ОСОБА_1 сплати аліментів за період з 01 квітня 2012 року до 01 січня 2014 року, складається з сум розмірів пені, обчислених за кожним місячним (періодичним) платежем, та становить 48 936,76 грн.

Окрім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не застосовано положення ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до яких розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам. 
Враховуючи, що станом на 01.01.2014 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам складала – 15 258,98 грн., наявні підстави для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 до стовідсоткового розміру заборгованості по аліментам за визначений ОСОБА_2 період – 15 258,98 грн.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментам, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

ОСОБА_2 також заявлялись вимоги щодо стягнення неустойки (пені) на депозитні рахунки дітей.

В той же час нормами СК України перерахування коштів на особистий рахунок дитини передбачено у випадку перебування дитини у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі (ч. 3 ст. 193 СК України).

Враховуючи те, що діти сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на утриманні батьків, а не у відповідному закладі, підстави для встановлення рішенням суду вказаного ОСОБА_2 способу перерахування коштів відсутні.

На підставі зазначеного, рішення суду першої інстанції згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення неустойки (пені) підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) в сумі 15 258 гривень 98 копійок. 

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі – Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX у ЦПК України розділ XII "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2  до ОСОБА_1   про стягнення неустойки (пені) у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2012 року за період з 01 квітня 2012 року по 01 січня 2014 року станом на 01 січня 2014 року в сумі 15 258 (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 98 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складений 02 липня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова