КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
21 липня 2020 року
 
м. Київ
 
справа №752/22118/19
провадження №22-ц/824/9471/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),
суддів - Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
 
учасники справи:
 
позивач  - ОСОБА_1   
відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Буток Тетяни Іванівни  
 
на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року у складі судді Хоменко В.С.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування,- 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «»Уніка» страхове відшкодування у розмірі 33 169,51 грн та судові витрати у справі.
У мотивування вимог посилався на те, що 04 липня 2018 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 014037/4600/0000048, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .
11 липня 2019 року стався страховий випадок, позивачем було виявлено застрахований транспортний засіб у пошкодженому стані, вчинено весь комплекс дій, передбачених договором, невідкладно у встановлені терміни та порядку позивач звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку, якій був наданий реєстраційний номер № 00309153.
Листом № 4788 від 12.08.2019 року страховик повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування через надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку з посиланням на висновок № 000272/1 від 07.08.2019 року.
Даним висновком передбачалося, що пошкодження ТЗ утворилось в іншому місці, перебуваючи в русі, рухаючись заднім ходом в режимі гальмування, а також викладені посилання на приписи п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 10.1.3. договору, згідно яких подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку є підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.
Позивач не погодився з позицією страхової компанії та з метою додаткового спростування висновку №000272/1 від 07.08.2019 року він звернувся до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою про проведення експертизи.
Проведення експертизи відбулося на основі фізичного огляду ТЗ та було складено висновок № 1/12 від 01.10.2019 року про те, що пошкодження автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , могли утворитись за наступних обставин: - при обопільному русі у зустрічних курсах автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , (тобто, його руху вперед) і стороннього предмета (об`єкта); - при нерухомому стані стороннього предмета (об`єкта) і руху до переду автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 ,; - при нерухомому стані автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , і пересуванні стороннього предмета (об`єкта) в напрямку спереду до заду по відношенню до вказаного вище автомобіля.
Отже, уважаючи своє право порушеним, позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування, розмір якого визначений у рахунках на оплату № 00901 від 16.07.2019 року та № 00590 від 16.07.2019 року на відновлювальний ремонт, що повністю відповідає умовам договору страхування, та становить 33 169,51 грн, а також вирішити питання судових витрат.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 33 169,51 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 14 100 грн, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 2 535,60 грн та 768,40 грн сплаченого судового збору.  
Не погоджуючись з указаним рішенням, 16 червня 2020 року представник  відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Буток Т.І.звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Стверджує, що в якості доказу відповідачем надано висновок експерта № 000272/1 від 07.08.2019 року, складений ТОВ «Українські незалежні судові експерти» за зверненням відповідача і підписаний судовим експертом ОСОБА_2 , який був обізнаний зі змістом ст.ст.384, 385 КК України.
Саме на підставі цього висновку було встановлено, що немає підстав технічного характеру стверджувати, що весь комплекс пошкоджень автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014 утворився під час пригоди, яка мала ознаки страхового випадку.
Вказує, що суд безпідставно надав перевагу іншому доказу, а саме експертному дослідженню №1/12 від 01.10.2019 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, складеного за заявою позивача після проведення фактичного огляду автомобіля., згідно якого пошкодження автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , могли утворитись: при обопільному русі у зустрічних курсах автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , (тобто, його руху вперед) і стороннього предмета (об`єкта); - при нерухомому стані стороннього предмета (об`єкта) і руху до переду автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 ; - при нерухомому стані автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , і пересуванні стороннього предмета (об`єкта) в напрямку спереду до заду по відношенню до вказаного вище автомобіля.
Також апелянт звертає увагу на те, що він не погоджується з рішенням суду в частині стягнення судових витрат, посилаючись на те, що, зокрема, витрати по проведенню експертизи в розмірі 2 532,60 грн. є недоведеними внаслідок відсутності доказів на підтвердження понесення таких витрат з боку позивача, а витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14.100 грн є неспівмірними зі складністю справи.
10 липня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду представник позивача адвокат Алєшко А.С. надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення , а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача від виплати страхового відшкодування на підставі укладеного між сторонами договору не ґрунтуються на законі. Стороною відповідача не оспорювався розмір завданої майнової шкоди в результаті пошкодження автомобіля позивача та не надавалось жодного доказу на спростування суми страхового відшкодування.
Колегія погоджається з таким висновком, виходячи з наступного 
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що 04.07.2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №014037/4600/0000048, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Mazda CX-5 2.0 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно п. 1.2.1. частини 1 договору страхування, визначено страхові ризики: незаконне заволодіння, ДТП, протиправні дії третіх осіб, стихійне лихо, пожежа, інші випадки.
11.07.2019 року стався страховий випадок: ОСОБА_1 було виявлено застрахований транспортний засіб в пошкодженому стані.
Позивачем було вчинено весь комплекс дій, передбачених договором, невідкладно у встановлені терміни та порядку останній звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку, якій був наданий реєстраційний номер № НОМЕР_2 .
Вказане відповідачем не заперечено та не спростовано доказами в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України.
15.07.2019 року автомобіль «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , був оглянутий представником страхової компанії, про що складено протокол огляду транспортного засобу від 15.07.2019 року (а.с. 58-59).
15.07.2019 року ОСОБА_1 подано заяву № 00309153 про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 60-61).
Листом № 4788 від 12.08.2019 року страховик повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування через надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку з посиланням на висновок № 000272/1 від 07.08.2019 року, згідно якого пошкодження ТЗ утворилось в іншому місці, перебуваючи в русі, рухаючись заднім ходом в режимі гальмування, а також на приписи п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 10.1.3. договору, згідно якого подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку є підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.
Згідно висновку експерта №000272/1 від 07.08.2019 року, складеного ТОВ «Українські незалежні судові експерти» за зверненням відповідача, немає підстав технічного характеру стверджувати, що весь комплекс пошкоджень автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , утворився під час пригоди, яка мала ознаки страхового випадку, що сталася 11.07.2019 року за адресою: м. Львів на вул. Левицького, 29, тобто, при обставинах, викладених у поясненнях власника автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від 15.07.2019 року та додаткових його поясненнях від 31.07.2019 року і зафіксованих у матеріалах страхової справи; зазначені власником автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у поясненнях від 15.07.2019 року та додаткових його поясненнях від 31.07.2019 року пошкодження зазначений автомобіль отримав в іншому місці, перебуваючи у русі (рухаючись заднім ходом у режимі гальмування), і за інших обставин ніж ті, на які вказує власник автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у поясненнях від 15.07.2019 року та додаткових його поясненнях від 31.07.2019 року; зазначені у поясненнях власника автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,                  ОСОБА_1 від 15.07.2019 року та додаткових його поясненнях від 31.07.2019 року пошкодження його автомобіля утворилися в іншому місці, під час його руху в режимі гальмування (на що вказує нахил потертостей) при контактуванні з предметом, що мав шорстку поверхню контактування, що суперечить поясненням власника автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від 15.07.2019 року та додаткових його поясненнях від 31.07.2019 року щодо обставин і механізму отримання його автомобілем пошкоджень (а.с. 65-74).
Згідно висновку експертного дослідження № 1/12 від 01.10.2019 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, складеного за заявою позивача, пошкодження автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , могли утворитись за наступних обставин: - при обопільному русі у зустрічних курсах автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , (тобто, його руху вперед) і стороннього предмета (об`єкта); - при нерухомому стані стороннього предмета (об`єкта) і руху до переду автомобіля «Mazda» р.н. НОМЕР_1 ; - при нерухомому стані автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , і пересуванні стороннього предмета (об`єкта) в напрямку спереду до заду по відношенню до вказаного вище автомобіля (а.с. 31-41).
Згідно рахунку ТОВ «Ніко Захід Моторс» на оплату № 00901 від 16.07.2019 року вартість запчастин на автомобіль Mazda CX-5 2.0 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 22 254,51 грн з ПДВ (а.с. 42).
Вартість запчастин та ремонту автомобіля Mazda CX-5 2.0 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 10 915,00 грн без ПДВ (а.с. 43).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Аналіз цих норм закону дозволяє дійти висновку про те, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо таких страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.
Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до умов договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.
Статтею 20 Закону України «Про страхування» зазначено, що страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачені випадки відмови страховика від здійснення страхової виплати. Так, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.
Аналогічні положення міститься у розділі 10 договору страхування, укладеного між сторонами.
Тому, вирішуючи спір щодо відмови страховика у здійсненні страхової виплати за договором страхування підлягає застосуванню як ст. 991 ЦК України, так і ст. 26 Закону України «Про страхування», та положення укладеного договору страхування.
Відповідно до п.п. є) п. 6.1. договору страхування передбачено, що страхувальник повинен надати страховику пошкоджений ТЗ для огляду протягом 7 календарних днів із дня повідомлення про настання події, узгодити із страховиком місце та час огляду пошкодженого ТЗ представником страховика або незалежним експертом; надавати представнику страховика чи експерту можливість безперешкодно проводити огляд, обстеження пошкодженого ТЗ і ДО або інших залишків, розслідувати причини та обставини страхового випадку.
Судом вірно встановлено та не заперечено сторонами, що позивачем дотримано вимог даного пункту договору і 15.07.2019 року фахівець страховика здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний протокол від 15.07.2019 року.
У п.п. 10.1.3 п. 10.1. укладеного між сторонами договору страхування передбачено, що підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей, що зазначаються у п. 1 договору про предмет договору, або про факт настання страхового випадку.
Висновок експерта № 000272/1 від 07.08.2019 року, складений ТОВ «Українські незалежні судові експерти» за зверненням відповідача і підписаний судовим експертом ОСОБА_2 , суд не прийняв до уваги, вказуючи на те, що фактично ОСОБА_2 не здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, а дане дослідження виконувалось за копіями матеріалів страхової справи № 00309153 про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 11.07.2019 року в м. Львові на вул. Левицького, 29 за участі автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне .  
У порушення ст. ст. 76-81 ЦПК України відповідачем не доведено, що позивачем подано свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, не доведено належними доказами, що ОСОБА_1 у порушення умов договору страхування свідомо вчиняв перешкоди для проведення страховиком розслідування обставин та наслідків випадку, що стався 11.07.2019 року.
Отже, за таких обставин суд вірного висновку дійшов, що доводи відповідача про неправдивість відомостей позивача є припущенням, а тому рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав надання завідомо неправдивих відомостей про факт події з застрахованим транспортним засобом не відповідає закону.
Дотримуючись принципів змагальності сторін та диспозитивності судового процесу, суд належно оцінив висновок експертного дослідження №1/12 від 01.10.2019 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, складеного за заявою позивача після проведення фактичного огляду автомобіля щодо механізму та обставин утворення пошкоджень на застрахованому автомобілі. 
Доводи апеляційної скарги, що немає підстав технічного характеру стверджувати, що весь комплекс пошкоджень автомобіля Mazda CX-5 AT AWD Supreme 2014 утворився під час пригоди, яка мала ознаки страхового випадку, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи спростовуються наведеними вище доказами, яким суд дав належну правову оцінку  у сукупності з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи. 
Натомість, заперечуючи щодо висновку експертного дослідження № 1/12 від 01.10.2019 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, представник відповідача не порушував питання щодо проведення судової автотоварозначвчої експертизи на предмет з`ясування дійсних обставин справи, характеру механічних пошкоджень автомобіля та вартості проведення відновлювальних робіт.
За таких обставин, колегія дійшла висновку, що відмова відповідача від виплати страхового відшкодування на підставі укладеного між сторонами договору є безпідставною і суд цілком вірного висновку дійшов, задовольнивши позов в цій частині.
Безпідставними є доводи апелянта про те, що витрати по проведенню експертизи в розмірі 2 532,60 грн є недоведеними внаслідок відсутності доказів, оскільки відповідно до платіжного доручення №260 від 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 за проведення експертизи на рахунок Львівського НДЕКЦ МВС сплатив 2 532,60 грн (а.с.94). 
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія виходить з наступного.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем для захисту своїх прав було укладено договір надання правової допомоги від 09.09.2019 року з АО «Адвокатська компанія «А.З.Партнери».
В якості доказів на підтвердження факту оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 100 грн позивачем надано квитанцію (а.с.92).
Наразі, колегія суддів доходить висновку, що розмір витрат, визначений позивачем на правничу допомогу, є завищеним і неспівмірним з ціною позову (становить 42,51% від ціни позову), справа не є складною, розгляд її проводився у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, спеціальних знань чи зусиль адвоката для підготовки позову та його подачі справа не потребувала, тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, колегія дійшла висновку, що розмір витрат має бути зменшений і розмір їх колегія визначає у сумі 4 000 грн. 
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючі докази, мають обов`язок обґрунтовувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Отже, зважаючи на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір таких витрат з 14 100 грн до 4 000 грн.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 26,50 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Буток Тетяни Іванівни - задовольнити частково. 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року в частини  стягнення витрат на правничу допомогу змінити, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 14 100 грн до 4 000 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 26,50 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                            В.А. Кравець

Судді                                                                                        А.М. Стрижеус 

                                                                                                  О.І. Шкоріна