ПОСТАНОВА
Іменем України

29 липня 2020 року 
Київ
справа №155/1598/16-а
провадження №К/9901/22516/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Горохівського районного суду Волинської області у складі судді: Шмідта С.А. від 14 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кушнерика М.П.,               Гінди О.М., Качмара В.Я. від 19 квітня 2017 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо припинення виплати пенсії з 01 квітня 2015 року неправомірними та зобов`язати відповідача поновити йому виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, з 01 квітня 2015 року. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 14 грудня              2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, позов задоволено частково. 

Визнано протиправними дії Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновлені виплати пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи.

Зобов`язано Локачинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання поновити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, за період з 01 червня                 2015 року по 10 травня 2016 року включно залишено без розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Частково задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Водночас, позовні вимоги про поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 01 червня 2015 року по 10 травня 2016 року підлягають залишенню без розгляду, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), а підстави для визнання поважними причин пропуску такого строку відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Локачинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернулося із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Локачинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

6. Водночас, позивач перебуває на державній службі в Горохівській районній раді Волинської області та продовжує працювати на посаді начальника відділу з питань юридичного забезпечення та звернення громадян.

7. З 01 квітня 2015 року Локачинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області припинено ОСОБА_1 виплату пенсії.

8. У результаті звернення ОСОБА_1 до Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про роз`яснення причин припинення виплати пенсії з 01 квітня 2015 року листом останнього № 220/я-01 від 25 жовтня 2016 року повідомлено позивача про те, що з 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлюється особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період їх роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та умовах, передбачених спеціальними законами, у тому числі Законом України «Про державну службу». Оскільки позивач працює на посаді державного службовця, то з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року виплата пенсії як інваліду III групи призупинена. 

9. Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. У касаційній скарзі Локачинське об`єднане управлінням Пенсійного фонду України Волинської області зазначає, що з 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких, зокрема, тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

11. У зв`язку з наведеним вказує на те, що пенсія ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи, який працює на посаді державного службовця, не виплачується управлінням відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

12. У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на законність постанови Горохівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, у задоволенні касаційної скарги Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області просить відмовити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

14. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

15. Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

16. 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. 

17. Отже, з 01 квітня 2015 року призначені за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії по інвалідності не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

18. Водночас пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

19. Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

20. Таким чином, з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно із Законом України «Про державну службу», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21. Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року у справі №333/6710/15-а та постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №136/61/17.

22. Однак, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII, яким внесено зміни до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни             III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті                10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

23. Отже, з 01 січня 2016 року призначені пенсії не виплачуються у разі роботи осіб на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу».

24. При цьому, з 01 січня 2017 року редакція статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була чинна зі змінами внесеними Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якої тимчасово, по 31 грудня           2017 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

25. Таким чином, Законом України № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» фактично продовжено тимчасовий порядок обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

26. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, неправильно застосувавши норми матеріального права, дійшли помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії неправомірними та зобов`язання вчинити дії. 

27. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2018 року (справа №570/4530/16-а), 20 грудня 2018 року (справа №191/3630/16-а), 21 лютого 2019 року (справа №564/2029/16-а), 31 січня 2019 року (справа №490/9844/16-а).

28. При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 1 частини першої статті          1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

29. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі                 № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

31. Відповідно до частини третьої цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

32. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувані судові рішення - скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Горохівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                            Н.В. Коваленко

Судді:                                                                                Я.О. Берназюк

                                                                                                         С.М. Чиркін