ПОСТАНОВА
Іменем України

14 липня 2020 року 
Київ
справа №815/5554/16
адміністративне провадження №К/9901/30879/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування припису до акта перевірки, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів на постанову Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Танцюри К.О. від 22 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Крусяна А.В., Вербицької Н.В., Джабурія О.В. від 5 квітня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - ТОВ «Інфокс», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати припис до акта перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 5 жовтня 2016 року № 90/06.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що проведення корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням показників приладів обліку води, які не пройшли передбачену законодавством періодичну повірку або державну метрологічну атестацію, суперечить Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та враховуючи, що витрати з періодичної повірки квартирних засобів обліку у IV кварталі 2015 року не відшкодовувались через діючі тарифи на комунальні послуги, вжиття заходів щодо проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку холодної води споживача ОСОБА_2 , за рахунок ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є таким, що суперечить вимогам законодавства України.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року, позов задоволений.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у склад тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, встановлені для філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до 29 січня 2016 року не включено витрати на повірку засобів обліку води, а тому позивачем повинна здійснюватися чергова державна повірка приладів обліку води споживачів, мешканців багатоквартирних будинків місцевих рад за рахунок тарифів, але лише тих приладів обліку, строк яких сплинув після 29 січня 2016 року. Оскільки дата чергової державної повірки приладів обліку споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 настала до вказаної дати, тобто до введення в дію відповідних тарифів, повірка приладів обліку повинна була проводитися за їх рахунок.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки тому, що у силу вимог абзацу другого пункту 10 Порядку № 630 виконавці та споживачі не мають права відмовлятися від врахування показників засобів обліку за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. 
Також скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували, що пунктом 16 Правил № 630 надано право споживачам за власний рахунок здійснювати перевірку засобів обліку, однак періодичну перевірку мають здійснювати виконавці за їх рахунок. 
Крім того, скаржник зауважив, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано правової оцінки тому, що абзацом п`ятим пункту 15 Правил № 630 встановлено, що плата за нормативами (нормами) споживання нараховується за послуги лише у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення.
Від ТОВ «Інфокс» надійшли заперечення на касаційну скаргу ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими на підставі правильного застосування норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права; просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційну скаргу подано до суду 5 червня 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 815/5554/16, витребувано матеріали адміністративної справи та надано сторонам строк для подання заперечення на касаційну скаргу ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, однак розгляд справи цим судом не було закінчено.
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2020 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 815/5554/16 за касаційною скаргою ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області суддею-доповідачем Берназюком Я.О.
Учасники справи письмових клопотань до суду касаційної інстанції не подавали.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що 10 квітня 2012 року між філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» та ОСОБА_1 укладений договір про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води № 33730, згідно підпунктом 3.4.5 якого обов`язок щодо повірки засобу обліку покладено на ОСОБА_1 .
Актом КП «Сервісний центр» від 7 грудня 2011 року, підписаним ОСОБА_1 без зауважень, зафіксовано встановлення 7 грудня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , засобів обліку ЛК-15 № 1226753 (для холодної води) та ЛК-15 № 1264849 (для гарячої води) із зазначенням необхідності проведення повірки засобів обліку у 3 кв. 2015 року.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 повірку засобу обліку проведено було лише 13 травня 2016 року, позивачем було прийнято рішення провести нарахування ОСОБА_1 за нормами водоспоживання за період з 1 лютого 2016 року по 13 травня 2016 року.
17 січня 2012 року між філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» та ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води № 34162, згідно підпунктом 3.4.5 якого обов`язок щодо повірки засобу обліку покладено на ОСОБА_2 
Актом КП «Сервісний центр» від 27 грудня 2011 року № 267185, підписаним ОСОБА_2 без зауважень, зафіксовано встановлення 27 грудня 2011 року за адресою: АДРЕСА_2 , засобів обліку СВК-1,5 № 820980, СВК-1,5 № 794256, СВК-1,5 № 823543, СВК-1,5 № 798565 із зазначенням проведення повірки засобів обліку у 4 кв. 2015 року.
Оскільки ОСОБА_2 повірку засобів обліку не провів, ТОВ «Інфокс» було прийнято рішення провести нарахування ОСОБА_2 за нормами водоспоживання, починаючи з 1 лютого 2016 року.
На підставі звернень споживачів водопостачання ГУ Держспоживслужби в Одеській області було проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів ТОВ «Інфокс», за результатами якої складений акт від 5 жовтня 2016 року № 90/06, яким встановлено, що у порушення вимог частини другої пункту 10 Правил № 630 ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» відмовився від врахування показань засобу обліку холодної води та допустив справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності у споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартирних засобів обліку без урахування їх показань, що не допускається за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 Правил. У порушення пункту 2.1 договорів про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води № 33730 від 10 квітня 2012 року та № 34162 від 17 січня 2016 року ТОВ «Інфокс» філією «Інфоксводоканал» з 1 лютого 2016 року здійснено нарахування по особовим рахункам 23511042 споживача ОСОБА_1 та 03014044 споживача ОСОБА_2 за нормою споживання, згідно наданих пояснень від 27 вересня 2016 року № 3888-04/8208 на підставі пункту 21 Правил через несвоєчасно проведену періодичну повірку засобів обліку холодної води.
За результатами перевірки та з метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, згідно статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу виданий припис до акта від 5 жовтня 2016 року № 90/06 про зобов`язання провести корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які були виставлені ОСОБА_1 за нормами споживання у період з 1 лютого 2016 року по 13 травня 2016 року, з урахуванням вимог частини другої пункту 10 Правил, а саме з урахуванням показників приладів обліку води; провести корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які були виставлені ОСОБА_2 у період з 1 лютого 2016 року по липень 2016 року за нормами споживання, з урахуванням вимог частини другої пункту 10 Правил, а саме, з урахуванням показників приладів обліку води; вжити заходів щодо проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку холодної води, що належать ОСОБА_2 , відповідно до вимог частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»; привести умови договору № 33730 від 10 квітня 2012 року та № 34162 від 17 січня 2016 року у відповідність до вимог Правил та Типового договору.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року не відповідають, а вимоги касаційної скарги є обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Повноваження ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області у спірних правовідносинах регулюються законами України «Про захист прав споживачів», «Про метрологію та метрологічну діяльність» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 2, 3, 6 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, окрім іншого, давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.
Спеціально уповноваженим центральним органом у сфері захисту прав споживачів є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та її територіальні органи.
Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів вищого рівня та їй підпорядковане.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, затверджене наказом Держпродспоживслужби від 25 лютого 2016 року, на ГУ Держпродспоживслужби відповідно до покладених на нього завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) дотримання законодавства про захисту прав споживачів перевіряє у суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та послуг.
У своїй діяльності ГУ Держпродспоживслужби керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держпродспоживслужби, дорученнями Голови Держпродспоживслужби та його заступників, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.
З метою організації своєї діяльності ГУ Держпродспоживслужби відповідно до вимог підпункту 4 пункту 13 Положення, організовує розгляд звернень громадян з питань, що належать до її компетенції, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.
Порядком проведення перевірок у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 7 березня 2012 року № 310 (далі - Порядок № 310), визначено механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим.
Цей Порядок розроблений відповідно до вимог законів України «Про захист прав споживачів», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини у сфері захисту прав споживачів.
У пункті 1.4 Порядку № 310 вказано, що перевірки діяльності суб`єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.
Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок.
Позапланові перевірки суб`єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема, з підстав звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України (додаток 1).
Також, як визначено у абзаці другому пункту 2.8 Порядку № 310 під час проведення позапланової перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її здійснення, з обов`язковим зазначенням цих питань у направленні на проведення перевірки.
За результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт (пункт 3.1 Порядку № 310).
Пунктом 3.6 Порядку № 310 встановлено, що на підставі акта, який складено за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, посадовою особою, яка проводила перевірку, дається керівнику суб`єкта господарювання припис про усунення порушень.
Припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи до суб`єкта господарювання щодо усунення порушень законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій до суб`єкта господарювання.
Заходи в приписі керівнику суб`єкта господарювання, спрямовані на забезпечення суб`єктом господарювання належних умов своєї діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів і документів, повинні бути сформульовані конкретно і в стислій формі.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області має повноваження проводити перевірку позивача та у разі виявлення порушень законодавства у сфері захисту прав споживачів виносити обов`язкові для виконання приписи.
Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що ГУ Держспоживслужби в Одеській області було проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів ТОВ «Інфокс», за результатами якої складено акт від 5 жовтня 2016 року № 90/06, а також припис до цього акта.
Зі змісту припису судами встановлено, що позивача зобов`язано:
- провести корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які були виставлені споживачу ОСОБА_1 за нормами споживання у період з 1 лютого 2016 року по 13 травня 2016 року, з урахуванням вимог частини другої пункту 10 Правил № 630, а саме - з урахуванням показників приладів обліку води;
- провести корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які були виставлені споживачу ОСОБА_2 у період з 1 лютого 2016 року по липень 2016 року за нормами споживання, з урахуванням вимог частини другої пункту 10 Правил № 630, а саме - з урахуванням показників приладів обліку води;
- вжити заходів щодо проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку холодної води, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до вимог частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»;
- привести умови договорів № 33730 від 10 квітня 2012 року та № 34162 від 17 січня 2016 року у відповідність до вимог Правил № 630 та Типового договору виключивши з договору несправедливі умови, зокрема друге речення підпункту 3.4.5.
Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позов та скасовуючи оскаржуваний припис, виходили з того, що підставою для нарахування заборгованості споживачам стало несвоєчасне проведення періодичної повірки засобу обліку холодної води. При цьому, суди дійшли до висновку про те, що витрати з періодичної повірки, обслуговування і ремонту водолічильників несуть споживачі.
Разом з тим, колегія суддів вважає такі висновки передчасними у зв`язку із наступним. 
Суд відзначає, що надання оцінки правомірності припису Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області потребує системного аналізу правовідносин щодо обов`язку здійснювати повірку засобів обліку води відповідно до чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.
Положеннями частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» врегульовано, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу другого пункту 10 Правил № 630 справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. У разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця.
Разом із тим у вказаному пункті 16 Правил № 630 відсутній абзац п`ятий, а його зміст не встановлює будь-яких випадків застосування нормативів (норм) при нарахуванні вартості спожитих послуг.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що застосуванню підлягає пункт 15 вказаних Правил, в абзаці 5 якого встановлено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 815/3742/16, від 13 травня 2020 року у справі № 815/5332/16.
Слід також зазначити, що у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 21-60цс15 колегія суддів Верховного Суду України погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідно до нормативно-правового регулювання, яке існувало на час виникнення спірних відносин, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.
Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
Згідно з положеннями підпункту 6 пункту 29 Правил № 630 споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 32 Правил № 630 виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємства, які надають послуги з водопостачання повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води за рахунок включення цих робіт до тарифу на водопостачання. При цьому плата за нормативами (нормами) споживання нараховується за послуги лише у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 815/3916/16, від 13 травня 2020 року у справі № 815/5332/16.
При цьому необґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що у зв`язку з тим, що витрати на періодичну перевірку вимірювальних засобів не були включені до складу тарифів на послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення, встановлених для філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», тому витрати за періодичну повірку покладаються на споживача. Такі висновки не узгоджуються з положеннями частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», пунктів 9, 30, 32 Правил № 630. Крім того, споживачі не несуть відповідальність за нараховані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифи.
Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується сторонами, що ТОВ «Інфокс» не проводилась періодична перевірка вимірювальних засобів споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а починаючи з 1 лютого 2016 року оплата за послуги холодного водопостачання цим споживачам нараховувалась без врахування показників вимірювальних приладів.
На цій підставі колегія суддів доходить до висновку про те, що вимоги припису до акта від 5 жовтня 2016 року № 90/06 щодо проведення корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням показників засобів вимірювання, а також щодо вжиття заходів для проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку холодної води, відповідають вимогам статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», пунктів 9, 10, 15 Правил № 630.
Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що відповідно до умов підпункту 3.5.6 договорів про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, підведення гарячої води, укладених між позивачем та споживачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , споживач має право на періодичну повірку, обслуговування і ремонт (в тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) квартирних приладів обліку.
Однак, друге речення підпункту 3.4.5 відповідних договорів містить обов`язок споживача проводити періодичну повірку квартирних приладів за власний рахунок, що суперечить положенням підпункту 6 пункту 29 Правил № 630 та підпункту 10 пункту 16 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, відповідно до яких постачання холодної та гарячої води і водовідведення,   надання послуг споживач лише має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, а контролювати встановлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж, відповідно вказаних Правил, зобов`язаний виконавець.
У цьому випадку в договорах про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, підведення гарячої води включені права та обов`язки сторін, які не передбачені нормами чинного законодавства, покладають додатковий тягар на споживачів.
Верховний Суд вважає, що, враховуючи викладені норми, обов`язок проведення періодичної повірки та відповідальність за своєчасність її проведення покладається виключно на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Аналогічна правова позиція у подібних спірних правовідносинах, що виникли між ТОВ «Інфокс» та ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 815/3916/16, від 13 травня 2020 року у справі № 815/5332/16, від 24 червня 2020 року у справі № 815/2293/16.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що вимога припису до акта від 5 жовтня 2016 року № 90/06 щодо приведення умов договорів № 33730 від 10 квітня 2012 року та № 34162 від 17 січня 2016 року у відповідність до вимог Правил та Типового договору шляхом виключення з договорів несправедливих умов, зокрема другого речення підпункту 3.4.5, також є правомірною. 
На цій підставі колегія суддів доходить до висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанцій при ухвалені оскаржуваних судових рішень допустили неправильне застосування норм матеріального права, а саме: статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Частинами першою та третьою статті 351 КАС України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зважаючи на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення касаційної скарги ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що прийняті на підставі неправильного застосування норм матеріального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Оскільки колегія суддів приймає рішення на користь суб`єкта владних повноважень, то за відсутності документально підтверджених витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у силу статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 345, 349, 351, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів задовольнити.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний
                                                                                                                      Н.В. Коваленко