ПОСТАНОВА
Іменем України

23 липня 2020 року 
Київ
справа №524/6159/16-а
адміністративне провадження №К/9901/20537/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Смоковича М.І.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №524/6159/16-а
за позовом  ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Валаги Назара Романовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову  Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року, прийняту в складі головуючого судді Нестеренка С.Г., та ухвалу  Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Бершова Г.Є.

УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У серпні 2016 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому просив 
-          визнати протиправними дії інспектора УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Валаги Н. Р. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу;
-          скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР №118912 від 01 серпня 2016 року.
2.          На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Уважає, що винесена постанова підлягає скасуванню, оскільки інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення були допущені такі порушення: інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КупАП та не надав доказів порушення Правил дорожнього руху України.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ДР №118912 від 01 серпня 2016 року, ухваленої інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . За ч. 1 ст. 123 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на користь держави; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір на користь держави у розмірі 1378 грн.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходив з того, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови, не дотримано вимог статті 245 КупАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Крім того, відповідачі не надали належні і допустимі докази на спростування встановлених обставин, на підтвердження правомірності дій при ухваленні стосовно позивача постанови.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.          Не погоджуючись із постановою Автозаводського районного суду                                м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року та ухвалою  Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
6.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що дії щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обґрунтовано, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення, своєчасно. 
Також відповідач посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір на користь держави у розмірі 1378 грн. 
ІV. Позиція інших учасників справи.
7.           Позивач, правом на подання до суду  відзиву на касаційну скаргу, не скористався.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
8.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління патрульної поліції у                      м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову  Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу  Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року.
9.          12 лютого 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Бевзенка В.М. (головуючого судді), Шарапи В.М., Данилевич Н.А.
10.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 29 квітня 2020 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючому судді), Радишевській О.Р., Смоковичу М.І. на підставі розпорядження в.о. заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Деревицької від 29 квітня               2020 року №699/0/78-20. 
11.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             13 травня 2020 року касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України прийнято до провадження.
12.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             21 липня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 23 липня 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
13.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 01 серпня 2016 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн згідно з постановою серії ДР №118912 від 01 серпня 2016 року, ухваленої інспектором роти № 2 батальйону УПП у                        м. Кременчуці ДПП НП України Валагою Н. Р.
14.          У постанові зазначено, що 01 серпня 2016 року близько 18 год 50 хв на перехресті вулиць Сумська та вул. Лікаря О. Богаєвського в м. Кременчуці, позивач, керуючи транспортним засобом ZAZ Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався перед переїздом, де немає дорожньої розмітки та дорожніх знаків, які визначають кількість смуг руху, рухався на транспортному засобі через переїзд в другому ряду, чим порушив п. 20.4 Правил дорожнього руху України.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
15.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16.          Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
17.          Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII
Ч. 3 статті 18. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. 
Пункт 8 частини першої статті 23. Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пункт 11 частини першої статті 23. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
18.          Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306
Пункт 1. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 20.4. Якщо перед переїздом немає дорожньої розмітки або дорожніх знаків, що визначають кількість смуг руху, рух транспортних засобів через переїзд дозволяється лише в один ряд.
19.          Кодекс України про адміністративні правопорушення, уведено в дію з 01 червня 1985 року постановою Верховної Ради Українcької РСР від 7 грудня 1984 року №8074-X (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КупАП)
Відповідно до статті 222 КупАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КупАП.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).
Статтею 280 КупАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
21.           Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи,  колегія суддів Верховного Суду зазначає таке. 
22.          Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з пояснень позивача, 01 серпня 2016 року близько 18 год 55 хв він керував  транспортним засобом ZAZ Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 та рухався не через переїзд, а виконував маневр повороту праворуч для заїзду до двору, не здійснивши виїзду на зустрічну смугу руху.
23.          Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що відповідачем, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не були враховані приписи статті 280 КпАП України, а саме: обставини щодо вчинення проступку, вини позивача, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності; не були встановлені обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
24.          Разом з тим, відповідачі не надали належні і допустимі докази на спростування встановлених обставин, на підтвердження правомірності дій при ухваленні стосовно позивача постанови.
25.          За таких обставин, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства України.
26.          Вищенаведене спростовує доводи касатора щодо правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР №118912 від 01 серпня               2016 року.
27.          Отже, враховуючи відсутність доказів відповідача на підтвердження факту протиправних дій ОСОБА_1 , колегія суддів Верховного Суду вважає, що твердження відповідача щодо порушення позивачем пункту 20.4. Правил дорожнього руху України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду цієї справи.
28.          Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами касатора щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача судового збору, з огляду на наступне.
29.          Згідно з частиною першою статті 94 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
30.          Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.
31.          Відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову по справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
32.          Як убачається з матеріалів справи, позивачем судовий збір за звернення із адміністративним позовом у цій справі не сплачувався, документальне підтвердження сплати ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1378,00 грн у матеріалах справи відсутнє.
33.          Таким чином, враховуючи положення частини першої статті 94 КАС України, підстави для стягнення судового збору з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відсутні.
34.          Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2018 року в справі №524/8853/16-а.
35.          Суд першої інстанції неправильно застосував положення частини першої статті 94 КАС України та безпідставно стягнув з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Вказана помилка не була виправлена і судом апеляційної інстанції.
36.          Згідно з частиною першою статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
37.          З огляду на те, що підстав для стягнення з відповідача судового збору у цій справі не було та враховуючи приписи частини першої статті 351 КАС України, судові рішення в цій частині підлягають скасуванню.
IХ. Судові витрати
38.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.
2.          Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року в справі №524/6159/16-а в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України на користь держави судового збору у розмірі 1378,00 грн скасувати.
3.          У решті постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.
4.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          

Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська

                                                                                          М.І. Смокович