КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/1898/2020                     
справа №357/10986/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року                                                                                                          м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухвалене під головуванням судді Кошель Л.М. 29 жовтня 2019 року 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,-
 
встановив:
 
У вересні 2018 року ТОВ Агрофірма "Матюші" звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким:
1.    Визнати недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди №б/н від 14 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма "Матюші", оформлений повідомленням ОСОБА_1 за вих. №б/н від 26 грудня 2017 року.
2.    Скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії КП "Реєстрація нерухомості та бізнесу" ОСОБА_4 про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39027693 від 28 грудня 2017 року 14:09:49.
3.    Визнати недійсним договір оренди землі №б\н від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" щодо земельної ділянки площею 2,1401 га із кадастровим номером 3220483500:01:010:0001.
4.    Скасувати рішення державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39121403 від 05 січня 2018 року 14:26:53.
 
Вимоги обґрунтовує тим, що 14 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма "Матюші" укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки.
 
В грудні 2017 року ОСОБА_1 повідомила про розірвання договору в односторонньому порядку відповідно до пункту 33 у зв`язку із несплатою орендної плати за 2016-2017 роки, на підставі чого у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відповідні записи згідно із рішенням державного реєстратора Київської обласної філії КП "Реєстрація нерухомості та бізнесу" ОСОБА_4 про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39027693 від 28 грудня 2017 року 14:09:49.
 
ТОВ Агрофірма "Матюші" зазначає про відсутність підстав для розірвання договору, оскільки свої зобов`язання виконувало належним чином, орендну плату сплачено. При цьому вказує, що строк по сплаті орендної плати за 2017 рік не настав.
 
Окрім того, зазначає, що з повідомлення про розірвання договору державний реєстратор не міг встановити невиконання умов договору, а також самим договором не передбачено такої процедури розірвання договору, як направлення повідомлення, у зв`язку із чим не могли бути проведені ці реєстраційні дії.
 
29 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Шамраївський цукровий завод" укладено договір оренди, відповідно до умов якого у користування товариству передано цю ж земельну ділянку, про що у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відповідні записи згідно із рішенням державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39121403 від 05 січня 2018 року 14:26:53.
 
Позивач вказує, оскільки правочин про одностороннє розірвання договору є недійсним, договір оренди із ТОВ "Шамраївський цукровий завод" не міг бути укладений, відтак є недійсним, що також має наслідком скасування рішення державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39121403 від 05 січня 2018 року 14:26:53.
 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:
Визнати недійсним, вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди №б/н від 14 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма "Матюші", оформлений повідомленням ОСОБА_1 за вих. №б/н від 26 грудня 2017 року.
Визнати недійсним Договір оренди землі №б/н від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Шамраївський цукровий завод" щодо земельної ділянки площею 2,1401 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0001.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з відповідачів на користь ТОВ Агрофірма "Матюші" по 5436,69 грн. з кожного судових витрат.
 
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ Агрофірма "Матюші" подано апеляційну скаргу, у якій просить: 
Рішення суду в частині вирішення вимог, у задоволенні яких відмовлено, скасувати, прийняти у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Змінити рішення в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання недійсним вчиненого ОСОБА_1 одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди №б/н від 14 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірмою "Матюші", оформленого повідомленням ОСОБА_1 за вих. №б/н від 26 грудня 2017 року.
            За результатами апеляційного провадження надати правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам належного виконання ТОВ Агрофірмою "Матюші" зобов`язань із виплати орендної плати ОСОБА_1 за Договором оренди №б/н від 14 серпня 2014 року та встановити відсутність підстав для дострокового розірвання Договору оренди №б/н від 14 серпня 2014 року орендодавцем в односторонньому порядку.
            Здійснити новий розподіл судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 43493,59 грн., стягнувши на користь ТОВ Агрофірми "Матюші" по 10873,40 грн. з кожного відповідача.
      Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на відповідачів, стягнувши на користь ТОВ Агрофірми "Матюші" 28093,80 грн., тобто по 7023,45 грн. з кожного відповідача.
 
      В апеляційній скарзі посилається на обставини, якими обґрунтована позовна заява. 
 
      Зазначає, що висновки суду про часткове задоволення позовних вимог ґрунтуються на обставинах недотримання ОСОБА_1 процедури розірвання договору, проте суд не надав оцінки доводам позовної заяви щодо належного виконання товариством своїх зобов`язань, що мало бути установлено в цьому судовому провадженні з огляду на доводи та заперечення сторін.
 
      Вказує, що на підтвердження доводів товариством були надані необхідні докази, частина яких у зв`язку із технічною помилкою при поданні позовної заяви до початку розгляду справи по суті направлена суду та іншим учасникам справи, але суд безпідставно не прийняв їх з міркувань пропуску строків подання, приймаючи при цьому відзиви відповідачів та розглядаючи їхні клопотання, що подані/заявлені з порушенням строків. 
 
      Посилається на те, що суд не навів правової оцінки доводам товариства щодо порушення порядку вчинення реєстраційних дій. Посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №367/2022/15-ц (суд помилково зазначає №357/2022/15-ц) вважає помилковим, оскільки справи не є тотожними, мають різну правову природу, регулюються різним законодавством та передбачають різні правові наслідки. Зазначає, що застосуванню в даному випадку підлягає постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16.
 
      Новий розподіл витрат просить провести з урахуванням того, що вимоги просить задовольнити у повному обсязі. 
 
      Також просить стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 10572 грн. а також 17521,80 грн. витрат на правничу допомогу.
 
В судовому засіданні представник позивача адвокат  Танцюра Ю.Б. доводи апеляційної скарги підтримала.
 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
 
Відповідно до статті 372 ЩІК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції установлено, що 14 серпня 2014 року між ТОВ Агрофірма "Матюші" та ОСОБА_1 укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала товариству в оренду земельну ділянку площею 2,1401 га з кадастровим номером: 3220483500:01:010:0001 строком на 10 років.
 
Пунктом 6 договору визначено: "Орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1913,84 грн. Додаткові умови: оранка, культивація, збір зернових на присадибній ділянці орендодавця площею до 0,30 га буде проводитись безкоштовно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 (двісті) гривень, в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням". 
 
Пунктом 7 договору визначено: "Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції".
 
Пунктом 8 договору визначено: "Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року". 
 
Пунктом 32 договору визначено: "Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом".
 
Пунктом 33 договору визначено: "Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки, встановлені договором".
 
31 січня 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Кулик В.О. прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за позивачем за індексним номером 19151939.
 
В грудні 2017 року ТОВ Агрофірма "Матюші" отримало від ОСОБА_1 повідомлення  від 26 грудня 2017 року про розірвання Договору оренди з позивачем в односторонньому порядку, яке мотивоване невиконанням ТОВ Агрофірма "Матюші" зобов`язань щодо сплати орендної плати за 2016, 2017 роки.
 
28 грудня 2017 року на підставі повідомлення ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" ОСОБА_4 прийняла рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на земельну ділянку з індексним номером 39030640.
 
29 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклала з ТДВ "Шамраївський цукровий завод" договір оренди землі щодо тієї ж самої земельної ділянки.
 
05 січня 2018 року державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на цю земельну ділянку за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" з індексним номером 39121403.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним правочину щодо розірвання договору та наступного договору щодо передачі земельної ділянки в оренду іншому товариству, суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення ОСОБА_1 про розірвання договору в односторонньому порядку не може вважатися правомірним одностороннім правочином, оскільки в договорі не прописана процедура його реалізації, ОСОБА_1 діяла на власний розсуд,  пунктом 33 договору не обумовлено порядку її дій у разі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Суд вказав, що оскільки між сторонами існує спір щодо належного виконання орендарем своїх зобов`язань , договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.
 
Щодо вимог про скасування рішень державних реєстраторів суд, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №357\2022\15-ц,зазначив, що таке не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача, оскільки однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про скасування правочинів щодо спірної земельної ділянки є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
 
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що з чотирьох заявлених вимог судом вирішено задовольнити дві, відтак відшкодуванню підлягають судові витрати в сумі 21746,79 грн., тобто 1/2, по 5436,69 грн. з кожного відповідача.
 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує про таке.
 
            Згідно частини 4 статті  124 та статті 125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
 
            Державна реєстрація не є самостійною підставою набуття права оренди земельної ділянки, а є засвідченням державою вже набутого права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення такого права. Закон пов`язує набуття права оренди землі з укладенням договору оренди, який підлягає державній реєстрації. Відтак реєстрація є похідною від виникнення права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди.
 
            Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтею 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
 
            В матеріалах справи відсутні докази про те, що державному реєстратору при вчиненні реєстраційних дій щодо розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, були надані  документи, з яких він мав можливість встановити обставини, що свідчили про наявність правових підстав для одностороннього розірвання договору та можливості реєстрації припинення права оренди землі без рішення суду. Відсутні докази і про те, що державним реєстратором перевірено вручення повідомлення   орендарю про розірвання договору, надання орендарем відповіді на повідомлення та чи погоджується він з одностороннім розірванням договору оренди.
 
            Державний реєстратор не перевірив та залишив поза увагою той факт, що   ОСОБА_1 в односторонньому порядку розірвала договір оренди, направивши позивачу лише повідомлення без будь-яких доказів та не надав часу ТОВ Агрофірма "Матюші" для відповіді чи заперечення таких вимог.
 
            Пункт 33 договору оренди, яким передбачена можливість розірвання договору в  односторонньому порядку у зв`язку із несвоєчасною сплатою в повному обсязі орендної плати, не передбачено механізму такого розірвання. Даний пункт не містить положень про можливість реєстрації припинення права оренди землі лише за заявою орендодавця.
 
            Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ОСОБА_1 , не оскаржується.
 
            Разом з тим, позивач у апеляційній скарзі просить змінити мотивувальну частину рішення та вказати у рішенні, що позивач виконував у повному обсязі та вчасно умови договору оренди щодо сплати орендних платежів.
 
            Щодо цих доводів апеляційної скарги колегія суддів вказує на таке.
 
            Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
            Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
            Відповідно до статті  215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
            Пункти 32 та 33 договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма "Матюші", якими передбачено підстави припинення договору  оренди, у тому числі і щодо розірвання договору у зв`язку із несплатою в повному обсязі орендної плати в строки, встановлені договором, є складовою частиною договору (умовами договору оренди), а тому розірвання договору не є новим договором і таке розірвання не може розглядатися в порядку, встановленому для розгляду питання про визнання угод недійсними.
 
            В межах цього спору не заявлено позовних вимог про розірвання договору оренди, а відтак обставини виконання чи не виконання сторонами договору оренди не підлягають встановленню у цій справі. Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що  за заява орендодавця не може бути єдиною підставою для прийняття державним реєстратором  рішення  про припинення права оренди.
 
            Отже  вимоги апеляційної скарги про зміну мотивувальної частини рішення не підлягають задоволенню.
 
            В частині доводів апеляційної скарги щодо відмови у скасуванні рішень державних реєстраторів, колегія суддів зазначає наступне.
 
            Позивач, вважаючи дії державного реєстратора про державну реєстрацію припинення права оренди неправомірними,  просив скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення права оренди.
 
            Окрім того, позивач просив скасувати рішення державного реєстратора про державу реєстрацію іншого речового права - права оренди за договором оренди, укладеним між ОСОБА_1 та ТзДВ "Шамраївський цукровий завод".
            Оскільки суд дійшов правильних висновків про те, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" всупереч умовам договору оренди та вимогам чинного законодавства належним засобом захисту прав та інтересів позивача є скасування такого рішення державного реєстратора. 
 
            Поряд з цим, суд ухвалив рішення про визнання недійсним договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТзДВ "Шамраївський цукровий завод", в цій частині рішення суду не оскаржується.
 
            Проте суд дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні вимог в частині скасування рішень державних реєстраторів з огляду на таке.
 
            Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"  установлено, що державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення (частина 2 статті 31-1 Закону).
 
            З наведеного убачається, що цим Законом передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме  набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації або скасування рішення державного реєстратора.
 
            Отже згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"  рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію . запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо.
 
            Згідно частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
 
            Відтак рішення в частині відмови у позові про скасування рішень державного реєстратора підлягає скасуванню з  ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
 
            В частині розподілу судових витрат колегія суддів виходить з наступного.
 
            Відповідно до частини 1 статті  141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
            Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі  з відповідачів у рівних частинах на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви у сумі 7048 грн., за подання заяви про забезпечення позову у сумі 881 грн., за подання апеляційної скарги на ухвалу у  сумі 1921 грн., а всього 9850 грн. 
 
            За розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 5286 грн., ураховуючи, що згідно вимог апеляційної скарги судовий збір мав бути сплачений у розмірі 7929 грн., у зв`язку із задоволенням двох вимог апеляційної скарги (із трьох заявлених) відшкодуванню підлягає 5286 грн.
 
            Окрім того, частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
            Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
            Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
            Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
            Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
            Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
З матеріалів справи убачається, що 07 серпня 2017 року між Адвокатським  об`єднанням "ЕВЕРЛІГАЛ" та ТОВ Агрофірма "Матюші" укладено Договір №17/08-03 про надання правової допомоги (том 1 а.с. 32-36).
 
03 травня 2018 року між Адвокатським  об`єднанням "ЕВЕРЛІГАЛ" та ТОВ Агрофірма "Матюші" укладено Додаткову угоду №2 до Договору №17/08-03 про надання правової допомоги, у  якій строк  укладення договору визначено до 31 грудня 2019 року  (том 2 а.с. 190-191).
 
09 грудня 2019 року між Адвокатським  об`єднанням "ЕВЕРЛІГАЛ" та ТОВ Агрофірма "Матюші" укладено Додаткову угоду №09/12/19-1 до Договору №17/08-03 про надання правової допомоги, у  якій строк  укладення договору визначено до 31 грудня 2020 року  (том 2 а.с. 191-192).
 
02 серпня 2018 року між цими ж сторонами укладено Додаткову угоду №44 до Договору №17/08-03 про надання правової допомоги від 07 серпня 2017 року, в якій сторони погодили представництво інтересів у судовому спорі з ОСОБА_1 (том 1 а.с. 37-38).
 
Матеріали справи містять детальний опис (наданих послуг) та здійснених витрат в процесі надання правничої допомоги в суді першої інстанції (том 2 а.с. 86).
 
Згідно платіжного доручення №5493 від 15 серпня 2018 року  ТОВ Агрофірма "Матюші" сплачено  АО  "ЕВЕРЛІГАЛ" за юридичні послуги 26489,32 грн. (том 1 а.с. 46).
 
Згідно платіжного доручення №259 від 25 квітня 2019 року  ТОВ Агрофірма "Матюші" сплачено  АО  "ЕВЕРЛІГАЛ" за юридичні послуги 7154,27 грн. (том 2 а.с. 94-95).
 
Окрім того, надано Акт №12/10-49 від 24 травня 2019 року приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №17/08-03 від 07 серпня 2017 року (том 2 а.с. 96)
 
05 липня 2019 року між  Адвокатським  об`єднанням "ЕВЕРЛІГАЛ" та ТОВ Агрофірма "Матюші" укладено Додаткову угоду №04/17-26 до Договору  №17/08-03 про надання правової допомоги
 
Згідно платіжного доручення №1185 від 09 липня 2019 року  ТОВ Агрофірма "Матюші" сплачено  АО  "ЕВЕРЛІГАЛ" за юридичні послуги 17521,80  грн. (том 2 а.с. 162).
 
Окрім того, надано Акт №44 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №17/08-03 від 07 серпня 2017 року, складений 31 жовтня 2019 року  (том 2 а.с. 163), а також детальний опис (наданих послуг) та здійснених витрат в процесі надання правничої допомоги в суді апеляційної  інстанції (том 2 а.с. 180-184).
 
Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції, які складаються із судового збору в сумі 9850 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 33643,59 грн., а всього 43493,59 грн., тобто по 10873,40 грн. з кожного.
 
            Окрім того, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції (пропорційно до розміру вимог апеляційної скарги, що задовольняються), які складаються із судового збору в сумі 5286 грн.та витрат на правничу допомогу в сумі 11681,20 грн. ( 2/3 від 17521,80 грн.), а всього 16967,20 грн., тобто по 4241,80 грн. з кожного.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" задовольнити частково, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.
 
            Скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер 39027693 від 28.12.2017 14:09:49.
 
            Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Юлії Юріївни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39121403 від 05.01.2018 14:26:53.
 
            Стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції, з  ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (код ЄДРЮОФОПГФ 13737989, Київська обл., Сквирський район, с.Руда, вул. Заводська, 27), державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Юлії Юріївни  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" (код ЄДРЮОФОПГФ 03755348, Київська обл., м.Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, офіс 509) судові витрати по 10873,40 грн. з кожного.
 
            В решті рішення суду залишити без змін.
 
            Стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (код ЄДРЮОФОПГФ 13737989, Київська обл., Сквирський район, с.Руда, вул. Заводська, 27), державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Юлії Юріївни  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" (код ЄДРЮОФОПГФ 03755348, Київська обл., м.Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, офіс 509) судові витрати по 4241,80 грн.  з кожного.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга па постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

                                                                                  В.В. Соколова