ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 р. 	Справа № 440/108/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.03.20 року по справі № 440/108/20
за позовом             ОСОБА_1  
до            Військової частини НОМЕР_1                    
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач,   ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику  бойових дій з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 травня 2019 року; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2016 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення  станом на день звільнення з військової служби 31 травня 2019 року.
В обґрунтовання позовних вимог зазначив, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої  Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
10 березня 2020 року  рішенням Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику  бойових дій з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 травня 2019 року. 
Зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2016 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 травня 2019 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1  на користь ОСОБА_1  витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінити; абзац четвертий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 8711,00 (вісім тисяч сімсот одинадцять грн.) грн. 00 коп.».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на помилковість застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, неповне з`ясування всіх обставин,  що призвело до неправильного вирішення  справи. Стверджує, що на підтвердження вартості наданих позивачу послуг та їх обсягу до суду першої інстанції були надані всі необхідні документи, тому витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 8711,00 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню  з наступних підстав.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та наявності у позивача права на  грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2016 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 травня 2019 року. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до ч.1 ст.308  КАС України  суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.
Стягуючи на користь ОСОБА_1  витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.,   суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та не розумними, а тому, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 1000,00 грн.
Колегія суддів погоджується  з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
У відповідності до пункту 1 частини третьої цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З огляду на зазначені норми вбачається, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.18 у справі №813/4989/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, на підтвердження розміру витрат адвокатом Малофєєвим А.І. надані копії: договору від 09.12.2019 року про надання професійної правничої допомоги, звітів №08/01 та №12/02 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом, ордеру, квитанції від 08.01.2020 та від 12.02.2020 року.
Так, у звіті №08/01 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом та квитанції від 08.01.2020 зазначено, що адвокатом надано такі послуги: проведення юридичної консультації клієнту стосовно звернення до суду з позовом (час затрачений на виконання роботи - 55 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи - 700/641,00); вивчення та аналіз наданих доказів (час затрачений на виконання роботи - 45 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи - 700/525,00); підбір нормативної бази. Аналіз судової практики у даній категорії справ шляхом пошуку та перегляду судових рішень у Єдиному державному реєстру судових рішень (час затрачений на виконання роботи - 1 год 15 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи – 700/875,00); написання позовної заяви, виготовлення її копій та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи (час затрачений на виконання роботи - 3 год 24 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи – 700/2379,00). Всього до сплати – 4420,00 грн. 
У звіті №12/02 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом та квитанції від 12.02.2020 зазначено, що адвокатом надано такі послуги: вивчення та аналіз відзиву військової частини НОМЕР_1 . Проведення юридичної консультації Клієнту стосовно складення відповіді на відзив (час затрачений на виконання роботи - 49 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи – 700/571,00); вивчення та підбір нормативної бази (час затрачений на виконання роботи – 55 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи – 700/641,00); написання відпові на відзив, виготовлення її копій та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи (час затрачений на виконання роботи - 4 год 24 хв, вартість 1 години виконання роботи (надання послуг) відповідно до Договору, через дріб - реальна вартість згідно фактично витрачених годин роботи – 700/3079,00). Всього до сплати – 4291,00 грн.
Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У справі "East/WestAllianceLimited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що даний спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо. 
Так, з питання розгляду подібних справ судами України напрацьовано сталу судову практику, про що, зокрема, свідчать посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у цій категорії справ, зокрема, наявне зразкове рішення по справі №620/4218/18 від 16.05.2019.   
Підготовлена адвокатом позовна заява містить цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини без їх ґрунтовного аналізу, а доказова база фактично складається з копій незначного обсягу документів, а тому  тривалість їх підготовки 3 години 24 хвилин, визначена представником позивача, на думку колегії суддів  завищена.
Таким чином, колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів про витрачання 3 год. 24 хв. на представництво інтересів позивача у цій справі. 
Також, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, що визначені у звіті №12/02 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом та квитанції від 12.02.2020 є необгрунтованими з огляду на те, що відповідь на відзив містить аналогічні обгрунтування, що і позовна заява, не містить деталізованого аналізу норм права та наявних доказів та, в цілому, посилається на зразкове рішення від 16.05.2019 по справі №620/4218/18, що, у свою чергу, не потребувало 4 год 24 хв для її складення та підготовки.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати, пов`язані із підготовою відповіді на відзив у розмірі 4291,00 грн є завищеними та не розумними.
З огляду на вищевикладене, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, колегія суддів погоджується  з висновком  суду першої інстанції про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 1000,00 грн.
Доводи апелянта про те, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення  витрат на оплату правничої допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки суд, розподіляючи судові витрати може зменшити витрати на професійну правничу допомогу.
Посилання апелянта на вимоги ч.7 ст.134 КАС України, згідно якої обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначеними нормами не встановлюється звільнення позивача від обов`язку доведення розміру здійснених витрат, а також звільнення суду від обов`язку  суду, при вирішенні питання про розподіл судових витрат  враховувати чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Крім того, згідно правової  позиції, що міститься  в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 716/155/17, яка  в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції, не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами витрати позивача на правничу допомогу розподілу не підлягають.
За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaariv. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorijav. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для  задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 .
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 440/108/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.І. Сіренко 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко