КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 752/5137/19
Головуючий у першій інстанції - Хоменко В.С.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3462/2020

 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 червня 2020 року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», подану представником Саханчуком Андрієм Дмитровичем, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року у справі за клопотанням Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу (Munich Reinsurance Company United Kingdom General Branch) про надання дозволу на примусове виконання рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя від 01 березня 2016 року у справі №CL-2013-001097, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року Мюнхенське Перестрахувальне Товариство Сполученого Королівства Загального Відділу (Munich Reinsurance Company United Kingdom General Branch) звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва  із вказаним клопотанням та просило винести ухвалу про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії від 01 березня 2016 року у справі № CL-2013-001097 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Альянс» на користь Мюнхенського Перестрахувального Товариства суми в розмірі 14 443 368,95 грн., відсотків, нарахованих на вказану суму, починаючи з дати виникнення суми основного боргу до дати прийняття рішення Комерційним судом, Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі №CL-2013-001097, за ставкою 2% понад Облікову ставку, встановлену Банком Англії, що становить в загальній сумі 2 967 646,44 грн.
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 01 березня 2016 року Комерційним судом, відділення Королівської лави, Високого суду винесено рішення у спорі між Мюнхенським Перестрахувальним Товариством та Приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Альянс». Відповідно до вказаного рішення ПАТ «Європейський Страховий Альянс» повинен без затримки сплатити заявнику суму у розмірі 14 443 368,95 грн., відсотки, нараховані на вказану суму, починаючи з дати виникнення суми основного боргу до дати прийняття цього рішення, за ставкою 2% понад Облікову ставку, встановлену Банком Англії.
Заявник вказує, що оскільки станом на день звернення до суду із даним клопотанням боржник не виконав рішення в жодній його частині, щоб мати реальну можливість стягнути заборгованість з боржника, який знаходиться на території України, заявник звернувся до суду.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року клопотання Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу про надання дозволу на примусове виконання рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя від 01 березня 2016 року у справі №CL-2013-001097 задоволено.
 Надано дозвіл на примусове виконання рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії від 01 березня 2016 року у справі № CL-2013-001097, яке набрало законної сили 03 березня 2016 року, про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Альянс" на користь Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполучене Королівство Загальний Відділ суми в розмірі 14 443 368,95 грн. як основної суми боргу та відсотків, нарахованих на вказану суму, починаючи з дати виникнення основного боргу до дати прийняття рішення Комерційним судом Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі № CL-2013-001097, за ставкою 2% понад Облікову ставку, встановлену Банком Англії, що становлять у загальній сумі 2 967 646,44 грн. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Саханчук А.Д. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає оспорювану ухвалу такою, що має бути скасованою через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, недоведеність висновків, викладених в судовому рішенні обставинам справи, а також у зв`язку з тим, що вказана ухвала не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконною та необґрунтованою.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, однак стягувач, маючи рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, яке набрало законної сили 03 березня 2016 року, направив його з Великої Британії поштою до Голосіївського районного суду м. Києва в останній день закінчення трирічного строку пред`явлення такого рішення до примусового виконання в Україні.  З наведеного випливає, що стягувач достовірно знав, що в разі повернення такого клопотання судом, при повторному зверненні ним буде порушено вказаний строк.
Окрім того, апелянт вказує, що звертав увагу суду першої інстанції на невідповідність поданого клопотання та документів, доданих до нього, вимогам статті 466 ЦПК України, проте судом вказане безпідставно, з порушенням діючого цивільного законодавства, було проігноровано та винесено ухвалу про призначення судового розгляду, що надало час стягувачу виправити недоліки клопотання та додатків до нього.
Апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на Гаазьку Конвенцію, в обґрунтування рішення, є помилковим, оскільки вказана Конвенція регламентує питання, що стосуються процедури легалізації, зокрема наявності на документах апостилю, а також вказує на випадки та умови, за яких легалізація офіційних документів не потребується. Тобто вказана Конвенція не передбачає, не визначає та не встановлює порядку та умов, яких необхідно дотримуватись суду України при вирішенні питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та території України, оскільки такі вимоги визначені виключно ЦПК України, а судом в оспорюваному рішенні проігноровані.
Вважає, що в рішенні не досліджено та не оцінено належним чином доводи, якими боржник обґрунтовував свої заперечення. Зокрема, боржника не було належно повідомлено про розгляд справи у суді Лондона, боржник був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі, а матеріали справи не містять документу, який би засвідчував, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. А від так апелянт вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду з підстав, що передбачені п. 2ч. 2 ст. 468 ЦПК України.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції були проігноровані доводи боржника, а стягувачем недоведені та належним чином не підтверджені обставини, що мають значення для справи, які судом визнані встановленими, що у свою чергу вказує на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам справи, а рішення суду не ґрунтується на засадах верховенства права - є незаконним і необґрунтованим, та таким, що прийняте із порушенням норм процесуального права, що в свою чергу привели до ухвалення неправильного вирішення справи.
Виходячи з наведеного, апелянт просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року  та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу (Munich Reinsurance Company United Kingdom General Branch) про надання дозволу на примусове виконання рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя від 01 березня 2016 року у справі №CL-2013-001097.
На адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу (Munich Reinsurance Company United Kingdom General Branch) - ОСОБА_3 , відповідно до якого вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню та просив залишити ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Представник  стягувачазазначає, що при поданні клопотання до суду першої інстанції до матеріалів було додано всі необхідні документи, а документи, що були долучені разом із поясненнями від 24 травня 2019 року були подані додатково, для уникнення будь-яких сумнівів у дійсності обставин, на які посилався стягувач, а не замість поданих раніше, і їх подання не може трактуватись як визнання стягувачем того, що додані до клопотання документи були неналежними або недостовірними. 
У відзиві вказано, що твердження апелянта про не посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на визначений ЦПК України порядок, за яким здійснюється визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражі в Україні, а також надається дозвіл на примусове виконання рішень іноземних судів, що є неприпустимим, так як прямо вказує на порушення норм процесуального права, не відповідає дійсності, адже суд першої інстанції посилаються на ЦПК України, Закон України «Про міжнародне приватне право», Конвенцію, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року. Таким чином, стягувач вважає, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року була прийнята у відповідності до діючих норм українського законодавства, що регулює порядок визнання та надання дозволу на виконання іноземних судових рішень.
При апеляційному розгляді справи представник ПрАТ «Європейський страховий альянс», адвокат Саханчук А.Д.   підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив  задовольнити подану апеляційну скаргу. При цьому вважає, що суд першої інстанції  вирішуючи по суті подане заявником клопотання не дотримався норм процесуального законодавства в частині, що визначає дотримання міжнародним комерційним судом правил належного повідомлення боржника про розгляд справи, а тому  провівши розгляд справи у відсутність представника  ПрАТ «Європейський страховий альянс» порушив його  процесуальні  права на судовий захист та право на подання заперечення щодо спору, який ним вирішений. 
Також  представник звертає увагу що місцевим судом  не дотримано  норми ст. 467, та п.2 ч.1 ст. 468 ЦПК України в частині перевірки  достовірності наданих заявником даних про те, що сторона, проти якої постановлено рішення іноземного  суду, була належним чином повідомлена про  розгляд справи та чи мала вона можливість  прийняти участь у вказаному процесі.  Так, посилання заявника на ті обставини, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» було належним  чином повідомлено про розгляд 01 березня 2016 року Комерційним судом Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії справи № CL-2013-001097за зверненням Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу у зв`язку з наявністю ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 06 травня 2014 року  про виконання доручення  вище вказаного іноземного суду, не може бути таким підтвердженням, оскільки  дані документи  ПрАТ «Європейський страховий альянс»  по суті не були вручення, а виклики Шевченківським районним судом м.Києва направлялися за неналежною адресою. Так, дійсно за адресою м . Київ, вул. Андрущенко , 4-Г мали  робоче місце деякі  працівники юридичного відділу ПрАТ, але  саме товариство  було зареєстровано за іншою адресою: м.Київ, вул. Глибочицька, 33-37 . Таким чином, вказані вище обставини свідчать про  наявність підстав для відмови у наданні дозволу для виконання рішення іноземного суду.  Оскільки суд першої інстанції дані обставини не взяв до уваги, просив скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання  заявника.  
Представник Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу (Munich Reinsurance Company United Kingdom General Branch), адвокат  Денисенко О.М., заперечив щодо доводів викладених в апеляційній скарзі та, просив залишити її без задоволення а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року без змін, оскільки дане судове рішення постановлено з дотриманням процесуального законодавства та норм права, яке регулює дані правовідносини.
Вважає доводи викладені в апеляційній скарзі, не свідчать про незаконність ухвали суду першої інстанції та мають своєю метою ухилення від виконання рішення суду. Щодо належності повідомлення Комерційним судом Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії апелянта у справі як боржника про розгляд справи № CL-2013-001097 то вважає, що даним іноземним судом дотримано вказаної процедури. Так, для вчинення вказаної процесуальної дії ( належного повідомлення ПрАТ «Європейський страховий альянс»)  іноземний суд звернувся до відповідного уповноваженого органу Держави Україна - Міністерства юстиції України для  повідомлення ПрАТ «Європейський страховий альянс»   про розгляд справи і лише після отримання від Міністерства юстиції України відповідного підтвердження щодо вчинення відносно боржника відповідних процесуальних дій Шевченківський районний суд міста Києва  здійснив розгляд  даної справи, тому вважає  що  іноземним судом дотримано процедуру розгляду справи, яка відповідає і нормам ЦПК України, тому посилання апелянта на наявність підстав для відмови у надання дозволу на виконання рішення іноземного суду вважає безпідставним. 
Посилання апелянта щодо  неналежного повідомлення Шевченківським районним судом міста Києва у 2014 році при виконання доручення Комерційного Суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії щодо повідомлення ПрАТ про розгляд справи № CL-2013-001097  також вважає необґрунтованими , оскільки із  наданих ними  письмових доказів здобутих із відкритих джерел - ЄДРСР, вбачається, що саме  адреса : вулиця Андрущенка, 4-г в м.Києві зазначалася ПрАТ «Європейський страховий  альянс» адресою про отримання поштових повідомлень в тому числі і в інших справах. Саме за вказаною адресою Шевченківським районним судом міста Києва у 2014 році направлялися виклики для вручення документів, направлених комерційним судом та були дотриманні уповноваженою особою. Просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку що постановлення з дотриманням норм процесуального законодавства України.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, суд першої інстанції задовольняючи  клопотання Мюнхенського Перестрахувального Товариства Сполученого Королівства Загального Відділу (Munich Reinsurance Company United Kingdom General Branch) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії від 01 березня 2016 року у справі № CL-2013-001097 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Альянс» на користь Мюнхенського Перестрахувального Товариства суми в розмірі 14 443 368,95 грн., відсотків, нарахованих на вказану суму, починаючи з дати виникнення суми основного боргу до дати прийняття рішення Комерційним судом, Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі №CL-2013-001097, за ставкою 2% понад Облікову ставку, встановлену Банком Англії, що становить в загальній сумі 2 967 646,44 грн. мотивував свій висновок тим, що  клопотання відповідає формі та  вимогам ст. 466 ЦПК України, до вказаного клопотання додані документи визначені частиною третьою вказаної статті і підстав, які перешкоджали задоволенню вказаного клопотання, передбачені ст. 468 ЦПК України іншою стороною, проти якої постановлено рішення іноземного  суду не надано .  
Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції щодо  наявності  підстав для задоволення вказного клопотання виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає .
Питання щодо визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регулюються Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, яка ратифікована Українською РСР відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 серпня 1958 року "Про ратифікацію Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень" (далі - Нью-Йоркська конвенція). Відповідно до статті 6 Закону України "Про правонаступництво України" Україна підтвердила свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Згідно з роз`ясненням Міністерства закордонних справ України від 07 лютого 2000 року № 4.3/8-076.137 Нью-Йоркська конвенція набрала чинності для України 10 січня 1961 року.
Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.
За правилами статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов`язання за цими договорами.
З огляду на наведене положення Нью-Йоркської конвенції є обов`язковими до виконання Україною, є пріоритетними та мають вищу юридичну силу щодо національного законодавства України (за виключенням Конституції України), яке регулює спірні правовідносини.
У частині першій статті І Нью-Йоркської конвенції передбачено, що цей міжнародний договір застосовується до визнання і виконання арбітражних рішень, постановлених на території іншої держави, ніж держава, де запитуються їх визнання і виконання, за спорами, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Її належить застосовувати також щодо арбітражних рішень, які не вважаються внутрішніми рішеннями у тій державі, де запитуються їх визнання та виконання.
За правилами статті ІІ Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж всі або будь-які спори, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-яким конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Термін "письмова угода" включає арбітражне застереження в договорі, або арбітражну угоду, підписану сторонами, або міститься в обміні листами або телеграмами.
Згідно зі статтею ІІІ Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові та виконує їх відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитуються визнання та виконання цих рішень, на умовах, викладених у статтях Конвенції.
Згідно пункту 10 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами) визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили..
Згідно зі статтею 82 Закону України "Про міжнародне приватне право" визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.
Відповідно до статті 462 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами) рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
У частині першій статті 468 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами) передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, частина друга даної статті містить перелік випадків, коли у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 
1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;
2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;
3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;
4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;
5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;
6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;
7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;
8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;
9) в інших випадках, встановлених законами України.
Судом встановлено, що станом на час звернення стягувачами до суду (4 березня 2019 року) із клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Комерційного суду Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії від 01 березня 2016 року у справі № CL-2013-001097 строк пред`явлення його до примусового виконання не закінчився. Рішення від 01 березня 2016 року є таким, що набрало законної сили, раніше не виконувалось та підлягає виконанню на території України в силу принципу взаємності.
Щодо доводів ПрАТ «Європейський страховий альянс» про те, що вони як сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, то колегія суддів виходить із наступного. 
Так, відповідно до п.5.1 Розділу "Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні" Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 "Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень"(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.
Пунктом 3.1 Вказаної «Інструкції..» передбачено, що доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.
На прохання іноземного компетентного органу під час виконання доручення процесуальні дії можуть учинятися із застосуванням права (процесуального закону) іншої держави, якщо таке застосування не суперечить законам України та її публічному порядку, - у разі одержання разом з дорученням опису порядку вчинення відповідних процесуальних дій або тексту норм іноземного законодавства.
Пунктом 3.5 «Інструкції…» визначено , що суд України після надходження іноземного доручення:
3.5.1. Якщо доручення містить прохання про вручення документів, у встановленому чинним законодавством порядку запрошує особу, зазначену в дорученні, для отримання документів.
Вручає документи особі, указаній у дорученні, з урахуванням пункту 3.1 цієї Інструкції. Ідентифікація фізичної особи здійснюється на підставі паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, повноваження представника юридичної особи встановлюються на підставі установчих документів або довіреності юридичної особи, скріпленої печаткою та підписом її керівника. Засвідчення отримання документів та підпису особи, яка їх отримала, здійснюється у порядку, передбаченому відповідним міжнародним договором України. Якщо інше не передбачено міжнародним договором України, особа, яка отримала документи, ставить свій підпис на копіях документів або на підтвердженні про вручення документа. Підпис особи засвідчується підписом судді та скріплюється печаткою суду України.
Якщо документи викладені мовою, іншою, ніж передбачено відповідним міжнародним договором України, вони можуть бути вручені особі, лише якщо вона погоджується їх отримати.
У разі вручення виклику до іноземного компетентного органу та за наявності відповідного прохання з`ясовує в особи, якій вручається виклик, намір з`явитися до іноземного компетентного органу у зазначений у виклику час.
Як вбачається із матеріалів  вказаної справи Комерційним судом  Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії з метою дотримання процедури вручення  стороні справи № CL-2013-001097 ПрАТ «Європейський страховий альянс»  виклику до вказаного суду  та вручення відповідних документів  було спрямовано до Міністрерства юстиції України у 2014 році відповідне доручення, яке, в свою чергу , Міністерством було передане для  виконання до Шевченківського районного суду міста Києва. 
Так, із матеріалів справи вбачається, що Шевченківським районним судом міста Києва розглядалася відповідна справа №2-д/761/31/2014 по врученню ПрАТ «Європейський страховий альянс» поданих іноземних судом документів по арбітражному спору  та виклику на розгляд справи № CL-2013-001097, що підтверджується відповідними викликами  ПрАТ «Європейський страховий альянс» (а.с.55-63 т.1) . Разом із тим, представники ПрАТ,  отримавши відповідні виклики на  18 квітня 2014 року та 06 травня 2014 року (а.с.55,56 т.1), до суду не з`явилися, у зв`язку з чим суд у відповідності  до  положення частини 6 ст. 418 ЦПК України ( діючої на час розгляду клопотання) визнав факт вручення даних документів про що було складено відповідний протокол та постановлено ухвалу ( протокольну) (а.с.60 т.1).
На підставі зазначеного судового рішення Міністерством юстиції України  Комерційний суд  Відділення Королівської лави Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії був повідомлений про  належне повідомлення  ПрАТ «Європейський страховий альянс» про розгляд вказаної справи, що і стало підставою для розгляду іноземним судом справи по суті.
Посилання апелянта про неналежне повідомлення Шевченківським районним судом міста Києва у 2014 році їх підприємства  про розгляд вказаного клопотання,  колегією суддів оцінюється критично.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Європейський страховий альянс», звертаючись до судів України, у свої зверненнях  зазначав  поштову адресу саме: місто Київ, вул. Андрущенко, 4-Г, і саме вказана адреса була зазначена  у судових рішеннях за участю  ПрАТ «Європейський страховий альянс», як адреса фактичного місцезнаходження ПрАТ. Більш того, представник апелянта при розгляді вказаної справи підтвердив факт знаходження за вказаною адресою  працівників ПрАТ, зокрема працівників юридичного відділу.
Тому, обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності до ст. 468 ЦПК України судом першої інстанції встановлено не було.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків викладених в ухвалі суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів, досліджених  місцевим судом. 
 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 466, 467 ЦПК України, апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», подану представником Саханчуком Андрієм Дмитровичем залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року залишити без змін. 
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 26 червня 2020 року .
 
Головуючий суддя :                                                            М.А.Яворський  
 Судді:                                                                                   Т.Ц.Кашперська                                                                                                                    В.О.Фінагеєв