ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20196/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 вересня 2020 року                                                               м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                   Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                       Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

                                                            В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), у якій просить:
-          зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок середньої заробітної плати з урахуванням лише 2016-2018 років для обчислення пенсії;
-          зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області врахувати довідки про отримання заробітної плати з виключенням періоду з травня 2009 року по квітень 2013 року;
-          зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області виплачувати пенсію по інвалідності відповідно до перерахованої заробітної плати для призначення пенсії за віком.
Позовні вимоги обґрунтововано протиправними діями відповідача щодо нездійснення позивачу перерахунку пенсії за формулою, визначеною ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із визначенням заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по інвалідності, а також перерахунку суми коефіцієнтів заробітної плати без застосування обмеження максимальною величиною встановленої п. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітної плати з якої сплачено страхові внески.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано передбаченого законом права позивача на отримання пенсії, виходячи із суми коефіцієнтів заробітної плати з якої сплачено страхові внески, яка врахована для обчислення пенсії за відповідні місяці з 05 місяця 1995 року по 04 місяць 2003 року, в яких заробітна плата з якої сплачені страхові внески обмежена максимальною величиною.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення. Зазначає, що виплата максимальних сум пенсії була обмежена законом. Вказане обмеження встановлено з метою збалансування розміру заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, оскільки законом передбачено необхідність врахування заробітної плати, з якої сплачено страхові внески. При цьому, відповідач вказує на те, що оскільки позивача переведено з одного виду пенсії на інший в рамках одного закону, відповідно не підлягають застосування положення ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилається на необґрунтованість доводів відповідача щодо відсутності у нього правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі наданих довідок про заробітну плату (форми ОК-2).
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
У відповідності до  ст. 308  КАС України  справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з 12.02.2014 - інвалід другої групи довічно.
До 04.04.2019 р. отримував пенсію за віком, а з 04.04.2019 ОСОБА_1 переведено на інший вид пенсії - за інвалідністю за заявою пенсіонера.
У відповідь на звернення про перерахунок пенсії, Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області листом № 366/К-01 від 28.05.2019 повідомило про те, що до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу) із відповідними обмеженнями (у разі наявності) відповідно до діючих у таких періодах нормативно-правових актів.
На звернення від 16.05.2019 р. про перерахунок пенсії, Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області листом № 367/К-01 від 28.05.2019 повідомило про те, що подані позивачем довідки про заробітну плату відповідають відомостям первинних документів про нараховану та виплачену заробітну плату.
Листом Пенсійного фонду України від 28.08.2019 позивача також повідомлено про нормативно-правові акти, відповідно до яких протягом страхового стажу ОСОБА_1 максимальна величина фактичних витрат на оплату праці була обмежена, з огляду на що, у розрахунку пенсії взято до уваги лише ту частину доходу, що не перевищувала обмеження у відповідному році.
Не погоджуючись із діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач переведений з одного виду пенсії на інший, застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, оскільки прийняття рішення про перерахунок/розрахунок пенсії за заявою пенсіонера є дискреційними повноваженнями Пенсійного фонду та враховуючи ту обставину, що позивач не подавав відповідних заяв у встановленій законодавством формі, натомість, не отримував відмови, суд позбавлений повноважень зобов`язати вчинити дії, що підмінятимуть будь-який з органів державної влади.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до абз. 1-3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі - Закон N 1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 1566/11846 від 27.12.2005 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Порядок № 22-1).
За змістом згаданої постанови, волевиявлення особи, зокрема, щодо перерахунку пенсії, можуть бути виражене у заявному порядку. При чому, така заява повинна відповідати положенням Порядку № 22-1 та містити необхідні відомості.
Дослідивши матеріали справи та пояснення сторін, судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався в заявному порядку лише 04.04.2019 р. із заявою про зміну виду пенсії. Усі інші звернення опрацьовані діючим на дату звернення територіальним органом Пенсійного фонду України відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що усі листи Пенсійного фонду України (його територіальних підрозділів) неможливо кваліфікувати як акт індивідуальної дії, яким позивачу відмовлено, оскільки згадані листи містять лише інформацію щодо підстав, порядку та інших питань обліку ОСОБА_1 як пенсіонера.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.
Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.
Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
В той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень як акт індивідуальної дії, а тому оскарження дій відповідача не може бути самостійною підставою для судового оскарження. 
Таким чином, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із переходом із одного виду пенсії на інший, а відповідачем не приймалось в установленому порядку рішення про відмову у її перерахунку, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його права.
Надаючи оцінку діям відповідача щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив наступне.
Відповідно до ст. 41 Закону N 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до    Закону України    "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Таким чином, якщо за особою, що має право на пенсію обліковується 60 місяців страхового стажу після 01.07.2000, розрахунок розміру середньої заробітної плати здійснюється із урахуванням таких 60 місяців із відповідним обмеженням максимального розміру заробітної плати, що діяло у такий період.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону N 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1  + Кз2  + Кз3  + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону N 1058-IV  переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивач був переведений з одного виду пенсії на інший в рамках одного Закону N 1058-IV, застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 40 Закону N 1058-IV.
Судом першої інстанції встановлено, що у періоди з 01.07.1998 по 31.12.2004 максимальний розмір заробітної плати (доходу), обмежувався на підставі постанов Кабінету Міністрів України, з огляду на що, відповідачем правомірно не враховувались повні суми доходу позивача за відповідні періоди.
Згідно зі ст. 10 Закону N 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону N 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
За приписами ч. 1 ст. 33 Закону N 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до    статей 27    і    28    цього Закону.
Частиною 1 ст. 27 Закону N 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп * Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до    статті 40    цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до    статті 25 цього Закону.
Таким чином, при переведенні з одного виду пенсії (за віком) на інший (по інвалідності), інвалід другої групи має право на 90 % розміру пенсії за віком, яка обчислюється за 60 місяців трудового стажу, з урахуванням коефіцієнту страхового стажу помноженого на заробітну плату, розраховану відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Є.І.Мєзєнцев

                                                                                                    В.В.Файдюк