Справа № 462/5344/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1450/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:62

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        31 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Сеньків Х.І.,
позивачки ОСОБА_1 ;
відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 лютого 2020 року,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Сьома львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила визнати за нею 1\2 частки будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається: з двох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 82,4 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., сарай (дерево) за літ. «К», сарай (цегла) за літ. «Н», вбиральня (цегла) за літ. «П» та огорожа (металічна сітка) за літ. №1, що розташовані на земельній ділянці площею 819,8 кв.м. (в подаьшому – „спірне будинковолодіння”) та перебуває в її користуванні в порядку спадкування за законом. 
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка 25.09.2018 року звернулась до Сьомої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , на що отримала відповідь про те, що реєстрацію прав власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Обласним комунальним підприємтсвом «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було проведено з взаємовиключними обставинами, а саме: за ОСОБА_4 зареєстровано будинок в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 03.08.2010 року, за ОСОБА_3 зареєстровано 1\5 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.1967 року, за ОСОБА_5 зареєстровано 1/5 частини будинку на підставі договору в порядку обміну від 25.09.1995 року, а 21.12.2012 року після смерті ОСОБА_5 ця частина зареєстрована за ОСОБА_2 
Стверджувался, що домоволодіння по АДРЕСА_2 складається з двох об`єктів нерухомості: житлового будинку та будинку-флігелю. Рішенням виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих від 07.04.1967 року № 366 будинку-флігелю було присвоєно номер № 56-а, а житловий будинок залишений під АДРЕСА_3 . При цьому зміни реєстрації права власності між співвласниками здійснено не було. Договором співвласників спільного будинку про встановлення порядку користування частками будинку в натурі було встановлено користування співвласників домоволодіння відповідним нерухомим майном будинку під літ. «А» та під літ. «А-1», а саме: ОСОБА_4  приміщення будинку літ. «А» (окремо стоячий) по АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3  - приміщення в будинку літ. «А-1» (окремо стоячий) по АДРЕСА_3 ; ОСОБА_6 - приміщення в будинку літ. «А-1» (окремо стоячий) по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 став співвласником 1/5 частини власності на підставі договору в порядку обміну від 25.09.1995 року з ОСОБА_6 . Також рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2000 року за кожним будинком закріплена відповідна площа земельної ділянки. 
Вважає, що реєстрації права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відбулись помилково - без врахування того, що будинку-флігелю 07.04.1967 року було присвоєне номер 56-А, що не дозволяє їй успадкувати майно після смерті свого дідуся,  ОСОБА_3 , який був співвласником будинку АДРЕСА_2 ) та володів половиною даного будинку. У зв`язку з наведеним і просить позов задовольнити та визнати за нею саме частку 1/2 будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 43-44, 45-47, 58-60).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 121-123).

Дане рішення оскаржила позивачка.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права (а.с. 144-146).

Відповідачка ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, так само, як і доводи позовної заяви ОСОБА_1 , та пояснила, що ще з 1990 років вона проживає у будинку на АДРЕСА_1 , який на даний час має № 8-а, право власності на частку у якому вона успадкувала ще у 2012 році після смерті батька, ОСОБА_5 . Позов ОСОБА_1 вважає таким, що підлягає до задоволення. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та відповідачки на підтримання доводів апеляційної скарги та позовної заяви, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту оформлення за померлим ОСОБА_3 у встановленому законом порядку права власності на 1/2 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 , визнання права власності на яку і є предметом позовних вимог, оскільки спадкодавцю на день смерті належала лише 1/5 частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Наведений висновок судом зроблений за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

Як вбачається з витребуваної судом з Обласного комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки” інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 , зокрема – нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 25.04.1967 року (згідно якого ОСОБА_4  купила належні  ОСОБА_7  3/5 частин будинковолодіння; 41-42 аркуші інвентаризаційної справи), раніше це будинковолодіння мало поштову адресу АДРЕСА_3 та складалося з двох будинків: один будинок – площею 50,4 кв.м. (складався з трьох кімнат і двох кухонь), а другий житловий будинок – площею 31,9 кв.м. (складався з двох кімнат та однієї кухні). 
А як вбачається з Договору купівлі-продажу (копія якого є наявною у матеріалах справи), 26 січня 1967 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 купили у ОСОБА_8 2/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_3 . 
Згідно пункту 2 цього Договору купівлі-продажу в постійне користування покупців ОСОБА_3 та ОСОБА_6 переходить житловий будинок житловою площею 31,9 кв.м., що складається з двох кімнат та кухні, зареєстрований у Львівському інвентаризаційному бюро під буквою А-1. По домовленості між покупцями ОСОБА_3 буде користуватися кімнатою та кухнею позначеними в поверховому плані „1-2” та „1-3”, а ОСОБА_6 – кімнатою „2-3” та тамбуром з прибудовою „2-1” та „2-2” (а.с. 9-10).
Таким чином, між вищезгаданими сторонами нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 26 січня 1967 року було досягнуто домовленості про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), а саме – 2/5 частин з будинковолодіння АДРЕСА_3 , які (ці 2/5 частини) у натурі становлять житловий будинок житловою площею 31,9 кв.м. під буквою А-1 та на праві власності стали належати покупцям цих часток ОСОБА_3 та ОСОБА_6 

07 квітня 1967 року рішенням виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих № 366 „Про присвоєння окремого нумерного знаку для будинку АДРЕСА_3 беручи до уваги що на присадибній території власного будинку АДРЕСА_3 рахуються два окремих будинків під одним будинковим нумером”, „будинку-флігелю, який знаходиться на території основного будинку  АДРЕСА_3 , що належить гр.  ОСОБА_8 ” було присвоєно будинковий № НОМЕР_1 , „а основному будинку, що належить на правах особистої власності гр.  ОСОБА_7 ” залишено будинковий   АДРЕСА_3 (а.с. 17).
Як вже зазначалося вище, згаданий „будинок-флігель” (як 2/5 частин будинковолодіння   АДРЕСА_4 ) 26 січня 1967 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 купили у ОСОБА_8 , а „основний будинок” (як 3/5 частин будинковолодіння   АДРЕСА_4 ), „належний на правах особистої власності гр.  ОСОБА_7 ” , 25.04.1967 року купила ОСОБА_4 .
Таким чином, рішенням виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих від 07.04.1967 року № 366 купленому ОСОБА_3  та ОСОБА_6  по договору від 26 січня 1967 року будинку було присвоєно АДРЕСА_4 .

14 грудня 1967 року між ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений Договір співвласників спільного будинку про встановлення порядку користування частинами будинку у натурі, згідно якого згадані покупці частин будинковолодіння АДРЕСА_4 , яке „складається з двох будинків, що належать ... ОСОБА_4 3/5 частини;  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 кожному по 1/5 (одній п`ятій) частині домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Першою львівською державною нотаріальною конторою 26.01.1967 року за р. 3-963 ”, дійшли домовленості про те, що в користування ОСОБА_4 відходить жилий будинок площею 50,4 кв.м. (що складається з трьох кімнат та двох кухонь і зареєстрований під літерою „А”), а в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відходить жилий будинок площею 31,9 кв.м. (складається з двох кімнат та однієї кухні, зазначений „в поетажному плані літерою „А-1”). При цьому „по домовленості  ОСОБА_3  користується кімнатою та кухнею, зазначеними в поетажному плані цифрами „1-2” та „1-3”, а ОСОБА_6  кімнатою „2-3” та тамбуром з прибудовою „2-1” та „2-2” (а.с. 16). 
12 вересня 1979 року ОСОБА_6 належну йому 1/5 частину будинковолодіння на АДРЕСА_4 („яке складається з двох жилих будинків”) шляхом укладення посвідченого нотаріусом договору дарування подарував ОСОБА_9 (а.с. 33-34 інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 ). 
Згідно пункту 7.3 рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 21.10.1981 року № 422 „Про впорядкування нумерації назв вулиць в с. Жовтневе” житловим будинкам АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ,  АДРЕСА_3  надано номери відповідно 2, 4, 6, 8 та житловим будинкам АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 надано номери відповідно 35, 37, 39, 10, 12, НОМЕР_2 та вважати їх продовженням  АДРЕСА_1  (а.с. 210, 214-215). 

25 вересня 1995 року ОСОБА_9 шляхом укладення посвідченого нотаріусом договору „продав в порядку обміну” Бакаляру І.Г. „1/5 частину будинку   АДРЕСА_1 ”, яка „належить продавцю на підставі договору дарування посвідченого 5-ю Львівською державною нотаріальною конторою 12.09.1979 р. за № 6231” (а.с. 54 інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 ).
Тобто, як вбачається з вищенаведеного, 12 вересня 1979 року ОСОБА_9 утримав в дар 1/5 частину будинковолодіння на   АДРЕСА_4 , а 25 вересня 1995 року „продав в порядку обміну” ОСОБА_5 цю ж 1/5 частину, але вже як частину „будинку   АДРЕСА_1 ”.

10 квітня 2000 року рішенням Залізничного районного суду міста Львова (залишеним без змін ухвалою Львівського обласного суду від 11 вересня 2000 року) було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та було виділено ОСОБА_4 , як власнику 3/5 частин будинковолодіння по  АДРЕСА_1 земельну ділянку (відповідної конфігурації) загальною площею 1 439, 46 кв.м., а ОСОБА_3 , вже як власнику 1/5 частини будинковолодіння по    АДРЕСА_1 , - земельну ділянку (відповідної конфігурації) загальною площею 409,4 кв.м. ОСОБА_5 також як власнику 1/5 частини будинковолодіння по    АДРЕСА_1 , було виділено земельну ділянку (відповідної конфігурації) загальною площею 409,4 кв.м. Крім цього, „співвласникам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 для влаштування проїзду та обслуговування будинку   АДРЕСА_1 ” було надано у спільне користування земельну ділянку (відповідної конфігурації) площею 378,4 кв.м. (а.с. 19-25, 188, 222-224).
03 серпня 2010 року наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 1355-Ж-З „Про оформлення права приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ” ОСОБА_4 було оформлено право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому і цей наказ був виданий на підставі вищезгаданих договорів, рішень органів місцевого самоврядування та судових рішень (а.с. 175).
Як вбачається з технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , за згаданою адресою знаходиться лише один житловий будинок і власником його в цілому є ОСОБА_4 .
Таким чином, з часу оформлення ОСОБА_4 в цілому права приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 перестав існувати об`єкт спільної часткової власності, який складався з двох будинків та на праві власності належав ОСОБА_4 (3/5 його частини) та ОСОБА_3  і ОСОБА_5  (по 1/5 його частині кожному).
Відтак, вищезгаданими судовими рішеннями (які набрали законної сили) земельну ділянку на якій розташовано інший будинок („будинок-флігель”), якому рішенням виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих від 07.04.1967 року № 366 було присвоєно АДРЕСА_4 , було виділено у користування співвласників цього будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в тому числі – для влаштування проїзду до нього та його обслуговування, однак - вже як будинку  АДРЕСА_1 . 
Вищенаведене стверджується також і наявністю у Обласному комунальному підприємстві „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки” двох інвентаризаційних справ (які витребовувались та досліджувалися судами): на будинок АДРЕСА_1 та на будинок АДРЕСА_1 , які раніше були однією інвентаризаційною справою – на будинковолодіння АДРЕСА_4 .
Матеріалами спадкової справи № 162/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3 стверджується, що позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , син якого ( ОСОБА_10 - батько позивачки) помер ще  ІНФОРМАЦІЯ_2  (а.с. 194-209).
11 липня 2017 року  ОСОБА_1 (позивачка) звернулася в Сьому львівську державну нотаріальну конторою з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого діда, ОСОБА_3 (а.с. 195).
Інші спадкоємці тоді ж (11 липня 2017 року) подали в згадану нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1 (а.с. 195-зворот – 196).
В той же час, Сьома львівська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом: з посиланням на те, що з 01.09.2010 року житловий будинок АДРЕСА_1 є зареєстрованим за ОСОБА_4 , а відтак „реєстрація права власності на 1/5 частини за ОСОБА_3 цього ж самого будинку – АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 ) є взаємовиключними обставинами”, та з рекомендацією „з метою реалізації спадкових прав ... звернутися до суду” (а.с. 208).

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Безспірним є те, що відмова нотаріальної коштори у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її діда, ОСОБА_3 , порушує її права та законні інтереси.
Сама нотаріальна контора визнає, що питання спадкових прав ОСОБА_1 може бути вирішеним лише в судовому порядку.

За змістом статті 5 ЦПК України, з метою ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд має право відповідно до викладеної в позові вимоги визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Колегія суддів вважає встановленим та доведеним факт того, що спадкодавець ОСОБА_3 з 26.01.1967 року був власником 1/5 частини будинковолодіння АДРЕСА_4 , яке складалося з двох будинків, володіння і користування якими між співвласниками було встановлено шляхом укладення між ними нотаріально посвідчених договорів, згідно яких згадана 1/5 частина будинковолодіння була виділеною ОСОБА_3 у будинку, якому 07.04.1967 року було присвоєно № 56-а по АДРЕСА_12 , який у подальшому (в результаті прийняття 21.10.1981 року виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів рішення № 422 „Про впорядкування нумерації назв вулиць в с. Жовтневе”) трансформувався у  АДРЕСА_1  (що знайшло своє відбраження в судових рішеннях, які набрали законної сили), у якому ОСОБА_3 і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За наведених обставин колегія суддів вважає можливим часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме – визнання за нею права власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В той же час, частиною 4 статті 358 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відтак, для позивачки ОСОБА_1 є обов`язковими всі договори, які укладалися спадкодавцем ОСОБА_3 з іншими співвласниками будинковолодіння, так само, як і судові рішення, постановлені судами за результатами розгляду спорів між співласниками будинковолодіння, а відтак колегія суддів вважає неможливою „деталізацію” складових частин 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 в резолютивній частині даного рішення, оскільки це може суперечити (не відповідати тощо) наведеному у згаданих договорах та судових рішеннях. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 частково задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_13 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 01 вересня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.