ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 820/1857/18
адміністративне провадження № К/9901/59308/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г., –
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25  квітня 2018 року (прийняте судом у складі судді Зінченка А.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Курило Л.В., суддів: Русанової В.Б., Присяжнюк  О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,  –
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 34 протоколу №  9 від 26.01.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №  530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004-VІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку, затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014;
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції Закону №  2004-VІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 25 квітня 2018 року  позов задовольнив частково.
Зобов`язав Харківський обласний військовий комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №  530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004- VІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженому постановою КМУ №  975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.
Зобов`язав Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004- VІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку, затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014, з урахуванням раніше виплаченої суми.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 26 липня 2018 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог скасував та відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Змінив рішення у його мотивувальній частині щодо підстав відмови у задоволенні позову. 
В іншій частині це рішення залишив без змін.
Суд апеляційної інстанції частково скасовуючи та змінюючи рішення суду першої інстанції виходив із того, що відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі – Постанова №  975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, розмір одноразової грошової допомоги у разі інвалідності такої категорії осіб залежить від часу встановлення групи інвалідності, тобто, від дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.
Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
Отже, як зазначив суд апеляційної інстанції, з аналізу норм права вбачається, що дія закону, яким збільшено розмір одноразової грошової допомоги не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
Судом встановлено, що до 07.05.2017р. (набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей") відповідачем не приймалося рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або отримання позивачем замість зазначеної допомоги інших компенсаційних виплат відповідно до законодавства.
Колегія суддів зауважує, що стаття 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону, що діє з 07.05.2017) розповсюджується на категорії військовослужбовців, які зазначені пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону, а саме: військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Отже, ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону, що діє з 07.05.2017) не підлягає застосуванню у спорах за участю військовослужбовців строкової служби.
Таким чином, п. 34 протоколу №  9 від 26.01.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, прийнято відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати повністю, а рішення суду першої інстанції – у частині відмови у задоволенні позову та задовольнити ці позовні вимоги.
У скарзі посилається на те, що судом апеляційної інстанції помилково не було застосовано пп. 4 п. 2 статті 6 Закону та пп.1 п. 6 Порядку №  975 в редакції на час винесення оскаржуваного рішення Міноборони (26 січня 2018 року), оскільки при тлумаченні даних норм права Судом апеляційної інстанції не було застосовано системного підходу та буквального тлумачення, вищевказаних норм права, відповідно до яких одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Крім того, суди, пославшись на правову позицію висловлену у рішенні в іншій справі №  642/3701/17 усунулися від справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору та не перевірили рішення суб`єкта владних повноважень по суті.
Зазначає, що він є особою звільненою з військової служби.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Анцупова  Т.О., судді: Кравчук В.М., Стародуб О.П.
Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження.
У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 20 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 120 червня 2019 року №  787/0/78-20 визначено новий склад колегії судді: головуючий судді Тацій Л.В., суддів: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г., справу передано судді-доповідачу.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан у період з 30.12.1982 по 12.10.1983, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 від 01.05.1982.
Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 від 16.03.2015, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серія 10ААБ №204959 від 11.03.2015 з 11.03.2015 позивачу підтверджено по строку III групу інвалідності з причин поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії .
Позивач звернувся до відповідачів з метою отримання одноразової грошової допомоги.
Із матеріалів справи вбачається, що згідно з п. 22 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги № 73 від 07.07.2017 року відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач оскаржив його у судовому порядку.
Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 23.11.2017 (справа №  642/3701/17), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано п. 22 протоколу №73 від 07.07.2017 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.
Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" ОСОБА_1 .
Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Як убачається із п. 34 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2018 №9, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 у справі №642/3701/17 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017, скасовано п. 22 протоколу засідання комісії     Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.07.2017 № 73 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності рядовому в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та з урахуванням висновків суду прийнято нове рішення про призначення допомоги рядовому у запасі ОСОБА_1 , якого 25.05.1984 звільнено зі строкової військової служби та 11.03.2015 під час повторного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 10ААБ №187864 від 17.07.2017 р.), в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 182  700, 00 грн. (сто вісімдесят дві тисячі сімсот гривень).
Не погоджуючись з п.34 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2018 №9 в частині розміру нарахованої одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У цій справі правовідносини стосуються зобов`язання відповідача вирішити питання про перерахунок одноразової грошової допомоги позивачу з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 06 квітня 2017 року) у Порядку № 975 та наказом №  530, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згідно з частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції від 26 жовтня 2014 року, чинній на час встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи (16 березня 2015 року), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (далі – Закон №  1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Також суд виходить з того, що розмір одноразової грошової допомоги відповідно Закону № 2004-VIII збільшений; право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі встановлено відповідно до пункту 2 перехідних положень даного закону а саме, з 08 травня 2017 року, крім осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення компетентним органом про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги. Суд бере до уваги, що відповідно до Пояснювальної записки до проекту цього Закону, основною метою даного закону є потреба у наданні додаткових соціальних гарантій учасникам антитерористичної операції, членам їх сімей, пораненим військовослужбовцям, а також сім`ям, члени яких загинули під час проведення антитерористичної операції, зокрема, у частині поліпшення фінансово-матеріального стану зазначених категорій осіб.
Суд зазначає, що при застосуванні норми права, яка допускає неоднозначне розуміння, необхідно враховуючи її текстуальне значення «букву закону», обов`язково з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проекту закону та інформації про його обговорення під час прийняття в парламенті (стенограми пленарних засідань Верховної Ради України, виступ доповідача по цьому проекту під час його розгляду у першому читанні, висновків профільних комітетів та структурних підрозділів апарату парламенту, що здійснювали експертно-юридичний аналіз проекту закону тощо), а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у складі діючої армії під час бойових дій  в Демократичній Республіці Афганістан.
Також судом встановлено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, з урахуванням правової позиції висловленої у постанові Ленінського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2017 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі №  642/3701/17, 26 січня 2018 року прийнято протокольне рішення № 9, яким призначено позивачу допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
З огляду на наведене, підстави для перерахунку вже отриманої одноразової грошової допомоги, відсутні, оскільки встановлено, що позивач був військовослужбовцем строкової служби, стосовно якого вже прийнято рішення компетентним органом про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Таким чином, правові підстави для застосування під час вирішення спірних правовідносин щодо перерахунку отриманої одноразової грошової допомоги приписів статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 06 квітня 2017  року) відсутні.
Аналогічний підхід щодо застосування вказаних правових норм висловлений Верховним Судом у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 820/1670/18, від 20 листопада 2018 року у справі № 820/1028/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 820/1953/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 820/2755/18 та від 30 березня 2020 року у справі №  820/1645/18.
Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої (з урахуванням змін внесених рішенням суду апеляційної інстанції) та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій – без змін.
З огляду на викладене, керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15   січня 2020 року №  460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341– 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, –
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року –   без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           А.Ю. Бучик
                                                                                                                 С.Г. Стеценко