ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2020 року                                                                                     Справа № 924/232/18 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Новосельська О.В.,

представники учасників справи:
позивача-                Оніщук Є.О.;
відповідача-            не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Відповідача-Дочірнього підпри-ємства «Старокостянтинівський молочний завод» та Позивача-Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Органік Сідс» на рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020р., повний текст якого складено 05.03.2020р., у справі №924/232/18 (головуючий суддя Вибодовський О.Д., суддя Грамчук І.В., суддя Танасюк О.Є.)

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» 
  м.Шепетівка Хмельницької обл.
до                        Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» 
  м.Старокостянтинів Хмельницької обл.
про стягнення  8 849 836 грн. основного боргу, пені, інфляційних та річних,-

У березні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив» (надалі в тексті - Кооператив) звернувся до господарського суд Хмельни-цької області із позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молоч-ний завод» (надалі в тексті - Підприємство) заборгованості за договором поставки молока №3 від 31.01.2017 в сумі 8 849   836 грн., з яких 5 171 102 грн. основного боргу, 2 218 835 грн. пені, 1 112 807 грн. інфляційних втрат та 347 092 грн. -3% річних.(т.1, арк.справи 2-12).
Ухвалою господарського суд Хмельницької області від 02.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №924/232/18. Ухвалою від 09.01.2020, яка не оскар-жувалась, здійснено заміну сторони правонаступником та замінено Сільськогосподарський вироб-ничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» (надалі в тексті - Товариство).(т.1, арк.справи 1; т.11, арк.справи 68-70).
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 у справі №924/232/19 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 5 019 410 грн. 12 коп. основного боргу. Відмовлено у стягненні 151 691 грн. 88 коп. основного боргу, 2 218 835 грн. пені, 1 112 807 грн. інфляційних втрат та 347 092 грн. -3% річних.(т.11, арк.справи 146-155).
Суд вмотивував рішення тим, що матеріалами справи в сукупності стверджується наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлений товар за Договором №3. Однак, з ог-ляду на непідписання останнього протоколу погодження ціни, основний борг підтверджується час-тково в сумі 5 019 410 грн. 12 коп., тому вимога в частині стягнення 151 691 грн. 88 коп. боргу задо-воленню не підлягає. При цьому через неможливість встановити строк здійснення нарахувань суд відмовив у стягненні з Відповідача 2 218 835 грн. пені, 1 112 807 грн. інфляційних втрат та 347 092 грн. -3% річних за період з 02.03.2017р. по 29.03.2018р.

Не погоджуючись із рішенням, Позивач та Відповідач подали скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Відповідач просить скасувати рішення господарсько-го суду Волинської області у даній справі та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити пов-ністю за безпідставністю та необґрунтованістю. Вмотивовуючи скаргу Відповідач наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Дого-вором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належ-ність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови СВК «Перший національний виробничий кооператив» у задово-ленні заяви про заміну сторони правонаступником у цій справі. Висновок експертів від 26.07. 2019 №1204/1205/19-71/20807-20810/19-71 не є достовірним на допустимим доказом щодо предмету доведення, складено із порушенням п.2 та 3 розділу 2 Закону України «Про судову експертизу». Отже, наявні обґрунтовані підстави для відхилення вказаного висновку експертів.  Зауважує, що результати вибіркового аналізу товарно-транспортних накладних по Договору поставки молока №3 від 31.01.2017 за період жовтень-листопад 2017, здійснені ТзОВ «Юринком» 08.01.2020 та Висновок експерта №8Е/02/1912-22 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі №924/232/18 від 30.01.2019, здійсненого Київським бюро судових експертиз та досліджень «Константа» на замовлення Відповідача, проігноровані судом першої інстанції, що є підставою для відмови у позові. Також судом не надано жодної оцінки вищезазначеним висновкам і не вмотивовано в чому переваги одного доказу над іншим. Посилання Позивача у підтвердження кількості та вартості поставленої продукції, зокрема у вересні-листопаді 2017 є такими що не мож-на вважати достатніми доказами для встановлення відповідної суми заборгованості, пред`явленої та зазначеної у позові. Договором №3 від 31.01.2017 не було покладено обов`язку на СВК «Перший національний виробничий кооператив» поставити ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» молоко в кількості, яка зазначається ним в позовній заяві та первинно-бухгалтерських документах, а отже у ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» немає необхідності здійснювати зустрічне виконання зобов`язання саме в межах договору №3 від 31.01.2017. З наданих Позивачем на під-твердження поставки товару товарно-транспортних накладних, спеціалізованих товарних наклад-них за формою 1-ТН (МС) та з приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини, враховую-чи, наявність між сторонами правовідносин також за іншими договорами, не є можливим встано-вити достовірні, правильні та точні кількість і вартість поставленого Відповідачу товару в 2017 році саме по договору №3 від 31.01.2017. Крім того, Відповідачем із врахуванням цілого ряду невідповідностей первинних документів заявленому розміру заборгованості та з метою з`ясування усіх обставин надано до справи висновки експертів, які були складені на його замовлення. З огля-ду на вищенаведені законодавчі приписи та обставини справи, недоведення Позивачем належни-ми, допустимими та достатніми доказами неналежного виконання Відповідачем обов`язку з опла-ти поставленої продукції за договором №3 від 31.01.2017 за заявлений у позові період, що зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.(т.11, арк.справи 178-186).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апе-ляційне провадження за скаргою Відповідача, а також повідомлено, що дата судового засідання буде призначена після прийняття рішення про відміну карантину.(т.1, арк.справи 227).

Позивач не погоджується із рішенням в частині відмови в задоволенні позову. Позивач наго-лошує, що відповідно до даних бухгалтерського обліку Відповідача, які відображені в оборотно-сальдових відомостях - вартість поставленого товару, здійснені оплати, а також заборгованість за період з лютого по вересень 2017 року повністю співпадають з даними, які наведені Позивачем. В оборотно-сальдових відомостях Відповідача наявна лише різниця у вартості поставленого товару за період жовтень-листопад 2017 року. Зазначена різниця у вартості товару поставленого протягом жовтня-листопада 2017 року, виникла через те, що для розрахунку вартості товару, Позивачем взя-то за основу ціну за молоко II ґатунку 8,52 грн., за молоко неґатункове - 4,26 грн. відповідно до протоколу №13 від 24.09.2017, який не підписано Відповідачем, а ДчП «Старокостянтинівський мо-лочний завод» для розрахунку вартості поставленого товару взято за основу ціну за молоко II ґатун-ку 7,80 грн., за молоко неґатункове - 3,90 грн. відповідно до протоколу №12 від 23.08.2017, який підписано та скріплено печатками сторін. Тобто, визначаючи загальну вартість поставленого протя-гом жовтня-листопада 2017 року товару, судом першої інстанції взято до уваги дані бухгалтерського обліку Відповідача, але не враховано аргументів Позивача. Для розрахунку вартості поставленого товару протягом жовтня-листопада 2017 року, вартість якого відображено в оборотно-сальдових відомостях Відповідача, ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» брав до уваги таку ж кіль-кість поставленого товару як і Позивач, але за ціною нижчою, ніж вказано в протоколі №12 від 23.08.2017. Жодних скарг відносно реєстрації податкових накладних не надходило, податкові пе-ревірки не проводились, реєстрацію податкових накладних не скасовано, в матеріалах справи від-сутні уточнюючі декларації подані Відповідачем, а строк подання скарг чи уточнюючих декларацій закінчився. Відповідач отримав та використовує податковий кредит, базою для визначення якого була вартість поставленого товару, яка вказана Позивачем, і відповідно до п.188.1 ст.188, ст.201 ПК України ціна та загальна вартість поставленого товару прийнята Відповідачем та є договірною, що свідчить про визнання ним факту поставки за цінами Позивача. Враховуючи, що Відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати вартості поставленого товару на суму 109 503   438 грн. 56 коп., оскільки перерахував лише 104 332   336 грн. 98 коп.(з урахуванням сплати 10 000 000 грн. згідно  платіжних доручень від 24.04.2017, 25.04.2017 та 26.04.2017, що також враховано у висновку екс-пертів, сторінка 20), розмір заборгованості по договору поставки молока №3 від 31.01.2017 стано-вить 5 171   101 грн. 58 коп. Тому, рішення суду в частині відмови у стягненні 151   691 грн. 88 коп. заборгованості по розрахунках має бути скасовано, натаомість ухвалено нове рішення про стяг-нення всієї суми основного боргу по договору поставки молока №3 від 31.01.2017. 
Крім того, Позивач звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стяг-ненні додаткових нарахувань, оскільки встановлено прострочення оплати основного боргу. У відпо-відності з п.9.2 Договору поставки №3, за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання. Пунктом 8.1 Договору поставки №3 визначено, що оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1-го банківського дня з моменту отримання продукції покупцем. В подальшому, з 01 квітня 2017 року, сторонами змінено строки розрахунків за товар шляхом погодження таких строків у протоколах: за продукцію поставлену з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця, в якому поставлялась продукція; за про-дукцію, поставлену з 16 по останнє число місяця (28-31 число). Покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялась продукція. Отже, відповідно до вищенаведених умов договору поставки №3, ст.625 ЦК України, станом на 29.03.2018 (дата підпи-сання позовної заяви). Позивачем здійснено нарахування пені в сумі 2 218 835 грн., -3% річних в сумі 347 092 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 112 807 грн. Детальний розрахунок штрафних санк-цій Позивачем наведено у розрахунку ціни позову та письмових поясненнях від 05.06.2018. Вра-ховуючи вищенаведені умови щодо строків розрахунків та систематичність поставки товару по договору, для нарахування штрафних санкцій за прострочення оплати поставленого товару, вико-ристовувались відповідні періоди існування прострочки та здійснення оплати товару. З урахуван-ням всіх наявних заперечень, Позивачем також здійснено альтернативний розрахунок штрафних санкцій, для нарахування яких використано відповідні поставки та вартість поставленої продукції у відповідний період згідно з підписаними видатковими накладними, податковими накладними та підписаними актами звірки, в яких вказано вартість поставленої кожного дня продукції. Отже, постановляючи оскаржуване рішення, господарським судом Хмельницької області не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставами, відповідно до ч.1 ст.277 ПІК України, для скасування судового рішення в частині відмови у стягнені 151   691 грн. 88 коп. основного боргу та у стягненні штрафних санкцій, що складаються з 2 218   835 грн. пені, 1 112 807 грн. інфляційних втрат та 347 092 грн. -3% річних, та ухвалення нового рішення, яким позов необхідно задовольнити повністю. (т.12, арк.справи 2-9).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 відкрито апе-ляційне провадження за скаргою Позивача, а ухвалено розглядати скаргу Позивача в межах одно-го апеляційного провадження зі скаргою Відповідача.(т.12, арк.справи 43).
Крім того, ухвалою від 25.06.2020 призначено розгляд апеляційних скарг на 14.07.2020. (т.12, арк.справи 44).
Протокольними ухвалами розгляд справи відкладався на 22.07.2020 та 24.07.2020, про що повідомлено представників сторін під розписку.(т.12, арк.справи 85, 101, 216-217, 219). 

Крім того, за час апеляційного провадження до суду надійшли:
- 13.07.2020 через канцелярію суду надійшло клопотання Позивача про долучення до мате-ріалів справи розрахунків ціни позову та постанови Верховного Суду у справі №924/233/18 між цими сторонами щодо заборгованості по поставці молока в межах договору №49.(т.12, арк.справи 49-64, 66-71).
- 13.07.2020 від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача, у якому він заперечує проти її задоволення та просить суд залишити рішення суду першої інстанції - без змін в частині задоволення позову.(т.12, арк.справи 74-79).
- 14.07.2020 надійшло клопотання Відповідача про долучення до матеріалів справи висновку експерта від 10.03.2020 №SE/02/1912-23, виготовленого  на замовлення ДчП «Старокостянтинівсь-кий молочний завод».(т.12, арк.справи 102-133). Вказаний висновок долучено до матеріалів справи у судовому засіданні 22.07.2020.
- 14.07.2020 та 22.07.2020 надійшли пояснення Відповідача до апеляційної скарги, у яких він додаткового обґрунтовує свою скаргу та заперечує проти позову.(т.12, арк.справи 135-137, 172-173).
- 14.07.2020 надійшов відзив Відповідача, у якому він заперечує проти задоволення апеля-ційної скарги Позивача та просить відмовити у її задоволенні.(т.12, арк.справи 143-145).
- 22.07.2020 надійшло клопотання Відповідача про долучення до матеріалів справи висновку експерта від 21.07.2020 №SE/02/2007-09, виготовленого  на замовлення ДчП «Старокостянтинівсь-кий молочний завод».(т.12, арк.справи 151-171). Вказаний висновок долучено до матеріалів спра-ви у судовому засіданні 22.07.2020.
- 22.07.2020 надійшло клопотання Відповідача про проведення повторної експертизи у да-ній справі, у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 22.07.2020.(т.12, арк.справи 213-214, 218, т.13, арк.справи 1-2).
- 24.07.2020 надійшла заява Відповідача про відвід колегії суддів у складі: головуючий суд-дя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізнана І.В. у справі №924/232/18, яка визнана судом необґрунтованою (ухвала від 24.07.2020; т.12, арк.справи 224-229, 252; т.13, арк.справи 3-8). 
- 24.07.2020 надійшла заява Відповідача про зупинення провадження у справі №924/232/18 до вирішення справи №924/242/20(924/1155/18) та клопотання про призначення повторної експерт-тизи, у задоволенні яких відмовлено ухвалою від 24.07.2020.(т.12, арк.справи 231-233, 240, 253; т.13, арк.справи 9-11).
У судових засіданнях апеляційної інстанції 14, 22 та 24 липня 2020 року представники Пози-вача підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти скарги Відповідача, надали свої по-яснення щодо розрахунку заборгованості та додаткових нарахувань. Наголошували, що заборгова-ність підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами. А нарахування здійснені у відповідності до вимог закону та Договору №3.
Представники Відповідача у судових засіданнях апеляційної інстанції 14 та 22 липня 2020 року заперечили проти задоволення апеляційної скарги Позивача, та надали свої пояснення. Заува-жували, що у Відповідача відсутня заборгованість за Договором №3, оскільки поставлений в межах Договору №3 товар оплачено, матеріали справи містять неналежним чином оформлені документи, які не можуть бути покладені в основу задоволення позову. При цьому, на запитання головуючого щодо ставлення до позову, представник Відповідача вказав, що за Договором №3 заборгованість відсутня, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, представники Відповідача наполягали на задоволенні усіх поданих ними клопотання.
У судове засідання апеляційної інстанції 24.07.2020 Відповідач не забезпечив явки свого представника, проте надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що перерва в судовому засіданні оголошувалась до 24.07.2020 незважаючи на доводи представників щодо неможливості їх участі та прохання призначити іншу дату. Звертає увагу, що представники ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» у справі №924/232/18 члени дирекції,  Карасьов О.С. , Лінкевич Я.Б. та адвокат ОСОБА_1. не можуть 24.07.2020 об 11:00 год. прийняти участь в судовому засіданні у справі №924/232/18 з різних поважних причин, а саме: Карасьов О.С. перебу-ває з 23.07.2020 на лікуванні; Лінкевич Я.Б. перебуває у щорічній відпустці з 23.07.2020; ОСОБА_1. 24.07.2020р. викликаний в якості свідка на допит в Солом`янське УП ГУНП у м.Києві в кри-мінальному провадженні №12020100090004012. Відповідач наголошує, що присутність та участь його представників у справі №924/232/18 є обов`язковою. На підтвердження неможливості участі до клопотання додано копію наказу №364-в від 16.07.2020, копію довідки від 23.07.2020 та копію повістки про виклик від 16.07.2020.
В судовому засіданні 24.07.2020 колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про від-кладення розгляду справи з огляду на те, що апеляційне провадження порушене за скаргою, зокрема, Відповідача. Судові засідання 14.07.2020 та 22.07.2020 відкладались саме за ініціативою представ-ників Відповідача, участь у судовому засіданні не визнавалась обов`язковою, матеріалів справи, доказів, пояснень достатньо для встановлення всіх обставин справи. Крім того, матеріали справи містять заяву члена дирекції Відповідача Богдан І.А. про вступ у справу як представника. Жодних доказів на припинення представницьких повноважень Богдан І.А. з ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» до апеляційного суду не надходило.(т.11, арк.справи 204-220).
При цьому, відкладення розгляду справи є правом і прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу в судове засі-дання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підста-вою для відкладення. Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкрет-ними особами, відтак, у Відповідача була можливість забезпечити участь будь-якого уповноваже-ного представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстан-ції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, СВК «Перший національний виробничий кооператив»-постачальник та ДчП «Старокостянтинівський молочний завод»-покупець уклали 31.01.2017 До-говір поставки молока №3 (надалі в тексті - Договір), відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобо-в`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених договором, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно опла-чувати вартість продукції.(т.1, арк.справи 19-22).
Загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).(п.2.1 Договору).
Згідно п.п.3.1, 3.2, 3.3 Договору асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за Договором, визначається постачальником та покупцем у додатках (протокол по-годження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на продукцію.
За наявності зауважень щодо проекту протоколу договірної ціни ініціююча сторона повідом-ляється про такі зауваження у письмовому вигляді протягом 5-ти днів з моменту отримання проекту протоколу погодження ціни іншою стороною. Непогодження протоколу договірної ціни обома сто-ронами припиняє дію цього договору.(п.3.5 Договору).
Розділом 4 Договору узгоджено, що загальна кількість продукції, що поставляється становить суму усіх поставок, які мають систематичний характер і здійснені за Договором. Умови поставки визначаються сторонами у протоколі погодження договірної ціни (Додаток 1), що є невід`ємною частиною Договору. Поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту переда-чі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній нак-ладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС).
Пунктами 8.1, 8.2 Договору сторони встановили, що оплата здійснюється покупцем в мезго-тівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з моменту отримання продукції. Загальна сума договору складається із загальної вартості продукції ,поставленої постачальником покупцю протягом строку дії даного Договору.
Відповідно до п.п.9.1, 9.2 Договору у випадку порушення зобов`язань, сторони несуть відпо-відальність визначену даним Договором та чинним законодавством України. За прострочення своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.
Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.(п.14.3 Договору).
Договір підписано на кожній сторінці від постачальника головою кооперативу Гавриловим Г.В, а від покупця першим заступником генерального директора Жуком В.М., скріплено відтиска-ми печаток сторін.(т.1, арк.справи 19-22).
Матеріали справи свідчать, що до Договору сторонами складено додатки №1 - Протоколи погодження договірної ціни (т.1, арк.справи 23-38):
- Протокол погодження договірної ціни №1 від 31.01.2017, із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2016, із виправленням на 2017 рік, яким почи-наючи з 01.02.2017 сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): вищий, 1 ґатунок - 8 300 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та неґа-тункове - 7 470 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника).
- Протокол погодження договірної ціни №2 від 16.02.2017 із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2016, із виправленням на 2017 рік, яким почина-ючи з 20.02.2017 сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): вищий, 1 ґатунок - 7 900 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та неґа-тункове - 7 110 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника).
- Протокол погодження договірної ціни №3 від 24.02.2017 із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2016, із виправленням на 2017 рік, яким сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю >25Т в розмірі 3 950 грн. за 1 тону, і який діє виключно на поставку від 23.02.2017 с.Терешки.
- Протокол погодження договірної ціни №4 від 28.02.2017 із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2016, із виправленням на 2017 рік, яким сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю >25Т в розмірі 3950 грн. за 1 тону, і який діє виключно на поставку від 25.02.2017 с.Терешки.
- Протокол погодження договірної ціни №5 від 24.02.2017 із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю >25Т в розмірі 3 950 грн. за 1 тону, і який діє виключно на поставку від 23.02.2017 с.Терешки.
- Протокол погодження договірної ціни №6 від 28.02.2017 із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, яким сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю 22Т в розмірі 3 950 грн. за 1 тону, і який діє виключно на пос-тавку від 28.02.2017р. с.Терешки.
- Протокол погодження договірної ціни №7 від 24.03.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, яким починаючи з 01.04.2017 сторони домо-вились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%), якщо: Молоко з кислотністю від 16°Т до 21°Т, яке проходить тест на кип`ятіння оформляється вищим, 1,2 ґатунками та приймається за ціною 7 200 грн. з ПДВ. Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 6   480 грн. з ПДВ. Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю менше 16°Т - оформляється з кислотністю 24°Т та прий-мається по ціні - 5040 грн. з ПДВ. Неґатункове III - молоко з кислотністю >26°Т приймається по ціні 3 600 грн з ПДВ. Пунктом 2 Протоколу №7 сторони змінили строки оплати та визначили, що за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число міся-ця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.
- Протокол погодження договірної ціни №8 від 24.04.2017, із зазначенням що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, яким починаючи з 01.05.2017 сторони до-мовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1,2 гатунок - 7 900 грн. з ПДВ. Неґатункове І - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 7110 грн. з ПДВ. Неґатункове II - молоко з кислотністю 26°Т приймається за ціною - 3950 грн. з ПДВ. Пунктом 3 Протоколу №8 сторони погодили, що за молоко поставлене з 01 по 15 число мі-сяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось мо-локо; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розра-хунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.
- Протокол погодження договірної ціни №9 від 24.05.2017, із зазначенням що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, яким починаючи з 01.06.2017 сторони домо-вились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): Екстра ґатунок - 7 800 грн. з ПДВ. Вищий ґатунок - 7 740 грн. з ПДВ. 1 ґатунок - 7620 грн. 2 ґатунок 7 200 грн. Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 6 480 грн. з ПДВ (дисконт 10%). Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю менше 16°Т - оформляється з кислотністю >24°Т та приймається по ціні - 5   040 грн. з
ПДВ (дисконт 30%). Пунктом 3 протоколу №9 сторони, за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить роз-рахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.
- Протокол погодження договірної ціни №10 від 25.06.2017, із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, яким починаючи з 01.07.2017 сторони домо-вились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): Ви-щий ґатунок - 8000 грн. з ПДВ. 1 ґатунок - 8 000 грн. 2 ґатунок - 7 800 грн. Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 7 020 грн. з ПДВ. Неґатункове II - молоко з кислотністю 23-25°Т приймається за ціною - 5 460 грн. з ПДВ. Неґатункове ІII - молоко з кислотністю >26°Т приймається за ціною - 3 900 грн. з ПДВ. Пунктом 3 протоколу №10 сторони визначили, що  за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число по-точного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в яко-му поставлялось молоко.
- Протокол погодження договірної ціни №11 від 25.07.2017, із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017р., яким починаючи з 01.08.2017 сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): Екстра ґатунок - 8 604 грн. з ПДВ. Вищий ґатунок - 8 304 грн. з ПДВ. 1 ґатунок - 8 184 грн. 2 ґату-нок - 7 440 грн. Неґатункове І - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 2 904 грн. з ПДВ. Пунктом 3 протоколу №11 сторони визначили, що за молоко поставлене з 01 по 15 число мі-сяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось мо-локо; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить роз-рахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.
- Протокол погодження договірної ціни №12 від 23.08.2017, із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017, яким починаючи з 01.09.2017 сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): Вищий ґатунок - 8 040 грн. з ПДВ. 1 ґатунок - 7 902 грн. 2 ґатунок - 7 800 грн. Неґатункове - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 3 900 грн. з ПДВ. Пунктом 3 протоколу №12 сторони визначили, що за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.
Протоколи №1 від 31.01.2017, №2 від 16.02.2017, №3 від 24.02.2017, №4 від 28.02.2017, №5 від 24.02.2017, №6 від 28.02.2017, №7 від 24.03.2017, №8 від 24.04.2017, №9 від 24.05.2017, №10 від 25.06.2017, №11 від 25.07.2017, №12 від 23.08.2017 підписані уповноваженим представниками та скріплені відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 24, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 34-зворот, 35-зворот, 36-зворот, 37).
Крім того, матеріали справи містять протокол погодження договірної ціни №13 від 24.09. 2017р., у якому зазначається, що починаючи з 01.10.2017 встановлюється планова закупівельна ціна за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):1 ґатунок - 8 920 грн.; 2 ґатунок - 8 520грн.; Неґатун-кове І - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 4 260 грн. з ПДВ (дисконт 10%), та Протокол погодження договірної ціни №14 від 24.10.2017, у якому зазначається, що починаючи з 01.10.2017 встановлюється планова закупівельна ціна за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 ґа-тунок - 8 940 грн.; 2 ґатунок - 8 520 грн.; Неґатункове І - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 4 260 грн. з ПДВ (дисконт 10%).
Протокол №13 та №14 підписані лише зі сторони СгВК «ПНВК» та не підписані ДчП «Старокостянтинівський молочний завод».(т.1, арк.справи 39-42).

Матеріали справи свідчать, що на підставі Договору №3 за період з лютого по серпень 2017 року СгВК «ПНВК» передав, а ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» прийняв 13   665   310 кг товару загальну суму 102 955 795 грн. 94 коп., що підтверджується видатковими накладними №21 від 28.02.2017 на суму 4 527 354 грн. 62 коп., №29 від 15.03.2017 на суму 6 481 325 грн. 90 коп., №43 від 31.03.2017 на суму 6 809 051 грн. 08 коп., №55 від 15.04.2017 на суму 7 348 972 грн. 32 коп., №60 від 30.04.2017 на суму 7 061 919 грн. 34 коп., №97 від 31.05.2017 на суму 20 050 930 грн. 75 коп., №150 від 30.06.2017 на суму 17 427 824 грн. 64 коп., №202 від 31.07.2017 на суму 20   010 798 грн. 38 коп., №210 від 31.08.2017 на суму 13 237   618 грн. 91 коп.(т.8, арк.справи 180, 184, 185, 189, 190, 194, 197, 200, 203).
Видаткові накладні: №425 від 30.09.2017 на 616   400 кг на суму 4 767   465 грн. 30 коп., №714 від 31.10.2017 на 195   653 кг на суму 1 697   984 грн. 88 коп. та №798 від 30.11.2017 на 9 647 кг на суму 82   192 грн. 44 коп., а всього на суму 6 547   642 грн. 62 коп. не підписані та не звірені печаткою ДчП «Старокостянтинівський молочний завод».(т.8, арк.справи 206, 209, 212).
Крім того, матеріали справи містять:
- приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини за період з лютого по листопад 2017 року, які містять у собі інформацію за поточний місяць щодо: приймальника - ДчП «Старокос-тянтинівський молочний завод» та продавця СгВК «ПНВК», вид молочної продукції, вагу (натура-льну та в перерахунку на молоко базасної жирності), вміст жирів та білків, дані бухгалтерського обліку приймальника (сальдо на початок періоду, суму до виплати за поточний місяць та сальдо на кінець періоду). Квитанції містять підписи від імені керівника Жук В.М. та головного бухгалтера Давидової Т.А. та завірені відтисками печатки ДчП «Старокостянтинівський молочний завод». (т. 1, арк.справи 45, 48, 51, 58; т.2, арк.справи 114-116, 193-196, 232-241; т.8, арк.справи 179, 183, 188, 193, 196, 199, 202, 205, 208, 211).
- товарно-транспортні накладні (т.1, арк.справи 59-88; т.3, арк.справи 3-25; т.4; т.5: т.6, арк справи 1-38, 40-54, 56-117); а також зі зворотної сторони ТТН спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини (Форма № 1-ТН (МС)) (т.1, арк.справи 59-90, 92-104, 108-117; т.3, арк.справи 3-250; т.4; т.5; т.6, арк.справи 1-38, 40-54, 56-117), які в сукупності містять: Дата (день, місяць, рік); Дані про автомобіль, автомобільного перевізника, водія; Замовник - СВК «ПНВК», Вантажовідправник - СВК «ПНВК», Вантажоодержувач - ДчП «Старокостянтинівський молочний завод»; Пункт навантаження - село відповідного районного центру; Пункт розвантаження - Старо-костянтинів; Відомості про вантаж - молоко сире; Одиниця виміру - кілограми; Прізвище особи, що дозволила відпуск молока та особи (експедитора) яка прийняла молоко до перевезення; Відомос-ті про вантаж (зі сторони Відправника - кількість молока натуральної жирності, вміст жиру (графи - 2, 4); зі сторони отримувача - кількість молока натуральної жирності та в перерахунку на базисну жирність та дані лабораторних аналізів (графи - 4-9, 11, 13, та графа 14 - ґатунок молока); Прізвище, ініціали та підпис особи, яка: здала молочну сировину; особи, яка прийняла молочну сировину, із зазначенням найменування підприємства; особи, яка зробила аналіз молочної сировини на цьому підприємстві, завірено печаткою підприємства, яке прийняло молочну сировину - ДчП «Старокос-тянтинівський молочний завод» та штампом з перепусткою на територію заводу. 
- Акти звірки, у яких відображено, що Відповідач за Договором №3 визнає борг станом на 30.04.2017 в сумі 18   728   623 грн. 26 коп., на 31.05.2017 в сумі 16   079   554 грн. 01 коп., на 30.06.2017 в сумі 15   407   378 грн. 65 коп., на 31.07.2017 в сумі 23   747   082 грн. 19 коп., на 31.08.2017 в сумі 16   784   701 грн. 10 коп., на 30.09.2017 в сумі 8   552   166 грн. 40 коп.(т.1, арк.справи 119-124, 125-131, 132-140, 141-150, 151-157, 158-161).
- банківські виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого СНВК «ПНВК» у відділенні 83/22 (м.Шепетівка) АБ «Південний», за період з 01.02.2017 по 30.11.2017; з особового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого СНВК «ПНВК» в АБ «Південний», за період з 01.02.2017 по 30.11.2017; роздруківка суцільним порядком з особових рахунків, відкритих СНВК «ПНВК» в Шепетівському ТВБВ №10022 ХОУ АТ «Ощадбанк», за період з 01.02.2017 по 30.11.2017, у яких відображено, що ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» за отриману у період з лютого по листопад 2017 року за Договором №3 від 31.01.2017 сплатило 94 332   336 грн. 98 коп. Окрім того, згідно призначень платежів, за вказаний період Відповідачем було проведено оплату а Договором №49 від 12.08.2016р. в сумі 10 000   000 грн.: - від 24.04.2017 на суму 1 200 000 грн.; - від 25.04.2017 на суму 7 000 000 грн.; - від 25.04.2017 на суму 800   000 грн.; - від 26.04.2017 на суму 1 000   000 грн. (т.9, арк.справи 12-14, 15-17, 18-29, 30-31).
- висновок експертів від 26.07.2019 №1204/1205/19-71/20807-20810/19-71 за результатами проведення економічної експертизи у господарській справі №924/232/18, відповідно до якого заяв-лений у позовних вимогах Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу «Пер-ший національний виробничий кооператив» розмір основної заборгованості в сумі 5 171 102 грн. за поставлені Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» товарно-матеріа-льні цінності - молоко, за договором поставки молока №3 від 31.01.2017 за період лютий-листопад 2017 року, документально підтверджується частково, в сумі 5 019   410 грн. 12 коп. Підтвердити за-явлену в позовних суму пені у сумі 2 218 835 грн., інфляційних втрат у сумі 1 112 807 грн. та 3% річних у сумі 347 092 грн. - не видається за можливе з причин, наведених у дослідницькій частині. (т.10, арк.справи 13-24).
- висновок, складений на замовлення Відповідача №SE/02/1912-22 від 30.01.2020, у якому зазначено, що заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» розмір заборгованості в сумі 5 171 102 грн. за поставлені Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» товар-но-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №3 від 31.01.2017 згідно долуче-них до матеріалів справи №924/232/18 товарно-супровідних документів протягом зазначених у позові періодів документально не підтверджується. Оскільки не всі товарно-супровідні документи відповідають вимогам чинного законодавства то не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку заборгованості.(т.11, арк.справи 108-117).
- висновок №SE/02/1912-23 від 10.02.2020, згідно якого заявлений у позовних вимогах Сіль-ськогосподарського національного виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» розмір заборгованості в сумі 5 171 102 грн. за поставлені Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором пос-тавки молока №3 від 31.01.2017 згідно долучених до матеріалів справи №924/232/18 товарно-суп-ровідних документів протягом зазначених у позові періодів документально не підтверджується. Оскільки не всі товарно-супровідні документи відповідають вимогам чинного законодавства то не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку заборгованості. Заборгованість згідно товарно-супровідних документів документально підтверджується в розмірі 253 198 грн. 82 коп.(т.12, арк.справи 105-115).
- висновок №SE/02/2007-09 від 21.07.2020, згідно якого податкові накладні, виписані Сіль-ськогосподарським національним виробничим кооперативом «Перший національний виробничий кооператив»-постачальником продукції за Договором поставки молока №3 від 31.01.2017 згідно вимог Податкового кодексу України №2755-УІ та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових нак-ладних, не можуть розглядатись документами, що підтверджують факт поставки продукції за Дого-вором поставки молока №3 від 31.01.2017. Право Покупця продукції по Договору поставки молока №3 від 31.01.2017 Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» із власної ініціативи односторонньому порядку) відкоригувати податковий кредит на підставі невідповідності цін продукції умовам укладеного Договору поставки молока №3 від 31.01.2017, якщо постачальник - Сільськогосподарський національний виробничий кооператив «Перший національний виробни-чий кооператив» не проводить відповідного коригування, не складає і не надає покупцю - Дочірньо-му підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» розрахунку коригування, нормативно не підтверджується.(т.12, арк.справи 153-171).
- податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкова нак-ладна №31 від 28.02.2017 на суму 4 527 354 грн. 61 коп., №2/2 від 15.03.2017 на суму 6 481 325 грн. 90 коп., №3/2 від 31.03.2017 на суму 6 809 051 грн. 08 коп., №3/2 від 15.04.2017 на суму 7 348   972 грн. 32 коп., №5/2 від 30.04.2017 на суму 7 061 919 грн. 34 коп., №4/2 від 31.05.2017 на суму 20 050 930 грн. 75 коп., №12/2 від 30.06.2017 на суму 17 427   824 грн. 64 коп., №23/2 від 31.07.2017 на суму 20 010 798 грн. 38 коп., №19/2 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 90 коп., №5/2 від 30.09.2017 на суму 4 767 465 грн. 30 коп., №8/2 від 31.10.2017 на суму 1 697 984 грн. 88 коп. та №10/2 від 30.11.2017 на суму 82   192 грн. 44 коп. (т.6, арк.справи 121-144)

Оскільки поставлений згідно Договору №3 від 31.01.2017 в кількості 14 491 278 кг товар на загальну суму 109   503   438 грн. 56 коп. Підприємство оплатило частково в сумі 104   233   336 грн. 98 коп. - Кооператив звернувся до суду з позовом про стягнення з 5 171 101 грн. 58 коп. заборгова-ності по розрахунках, а також на підставі п.9.2 Договору, статті 232 ГК України, статтей 549, 625 ЦК України нарахував 2 218 835 грн. пені, 1 112 807 грн. інфляційних втрат та 347 092 грн. -3% річних за загальний період з 10.02.2017 по 29.03.2018.(т.1, арк.справи 168-177).
Як зазначалось вище, рішенням від 02.03.2020 господарський суд Хмельницької області  позов у даній справі задоволив частково, присудивши до стягнення з Відповідача на користь Пози-вача 5 019 410 грн. 12 коп. заборгованості по розрахунках, а в решті позову відмовив.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга Відповідача безпідставна та не підлягає задоволенню, натомість скарга По-зивача частково обґрунтована з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України). 
Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, вико-нати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання -від-повідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтере-су. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. 
Матеріалами справи стверджено, що 31.01.2017 з моменту укладення Договору - між сто-ронами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, яке містять статті 265 ГК України та 712 ЦК України: коли продавець (постачальник), який здійс-нює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'-язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язу-ється прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
Оскільки, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, як-що інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тому в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України та пунктів 8.1, 8.2 Договору - факт прийняття Відповідачем товару зумовлює виникнення у нього зобов`язання оплатити вартість цього товару в заявленій сумі 5 171 101 грн. 58 коп. 
Матеріалами справи стверджується, що ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» прий-няло 13 665 310 кг товару загальну суму 102 955 795 грн. 94 коп., що стверджується видатковими накладними №21 від 28.02.2017 на суму 4 527 354 грн. 62 коп., №29 від 15.03.2017 на суму 6481325 грн. 90 коп., №43 від 31.03.2017 на суму 6 809 051 грн. 08 коп., №55 від 15.04.2017 на суму 7348972 грн. 32 коп., №60 від 30.04.2017 на суму 7 061 919 грн. 34 коп., №97 від 31.05. 2017 на суму 20 050 930 грн. 75 коп., №150 від 30.06.2017 на суму 17 427 824 грн. 64 коп., №202 від 31.07.2017 на суму 20 010 798 грн. 38 коп., №210 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 91 коп.(т.8, арк.справи 180, 184, 185, 189, 190, 194, 197, 200, 203).
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач прийняв товар на за-гальну суму 102 955 795 грн. 94 коп. на підставі Договору №3 та Протоколів погодження ціни №1-12, що стверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими належним чином.
Надаючи оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів також зауважує, що визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 «Докази та доказування» ГПК України.
Відповідно до статті 73 ГПК України - доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечен-ня учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані вста-новлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками екс-пертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обстави-ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторона-ми та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизна-ченості, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).
Апеляційний суд приймає до уваги, що 17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, чим в господарський процес фактично впро-ваджено стандарт доказування «вірогідності доказів».
У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Brualla Gomez de La Torre v. Spain» від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу проце-суальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкрес-лює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторо-ни судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтверд-ження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує від-повідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати дока-зи, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розг-лядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неоднора-зово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведе-ною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/ 17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рі-шенні 23.08.2016 у справі «Дж.К. та Інші проти Швеції» («J.K. and Others v. Sweden») ЄСПЛ наго-лошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза ро-зумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає та-кого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («Benderskiy v. Ukraine»), в якому оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір, суд виходив з того, що факти вста-новлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України «Про вико-нання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконан-ням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наяв-них у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кож-ному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або враху-вання кожного доказу (групи доказів).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки до-казів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь вста-новленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1-3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить зас-тосувати до цих правовідносин.
Колегія суддів зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у ви-падку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну мож-ливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в іс-тотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10. 1993 у справі «Dombo Beheerb. V. v. The Netherlands»).
Належним доказом, який містить відомості про господарську операцію є первинний доку-мент. При цьому, господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.(ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фі-нансову звітність в Україні»).
Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу, що від-повідно до статті 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських опера-цій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документ-ти можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові рек-візити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено до-кумент; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий під-пис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господар-ської операції. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є під-ставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають мож-ливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять ві-домості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції мають бути фактично здійснени-ми та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документа-ми, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що лише первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, які фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто факт здійснення операції передачі певного товару від постачальника до покупця, тощо. Для надання документу юридичної сили й доказовості він повинен містити обов`язкові рекві-зити, передбачені законодавством.
Разом з тим, неналежне оформлення документів, що підтверджують господарську операцію не може свідчити про відсутність такої господарської операції.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Постановою КМУ від 26 квітня 2017р. №341 зат-верджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних. Пунктами 8, 10, 11, 12-14 пе-редбачено, що податкова накладна складається та реєструється постачальником (продавцем) - плат-ником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця).
Після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документа-ми з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку. Піс-ля надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційно-го дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової нак-ладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Згідно із п.120 прим.1.1 ст.120 прим.1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями порушення платниками ПДВ граничного строку, передбаче-ного ст.201 ПК України, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою нак-ладення на платника ПДВ, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 ПК України покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу.
Відтак, реєстрація податкових накладних №31 від 28.02.2017 на суму 4 527 354 грн. 61 коп., №2/2 від 15.03.2017 на суму 6 481 325 грн. 90 коп., №3/2 від 31.03.2017 на суму 6 809 051 грн. 08 коп., №3/2 від 15.04.2017 на суму 7 348 972 грн. 32 коп., №5/2 від 30.04.2017 на суму 7 061 919 грн. 34 коп., №4/2 від 31.05.2017 на суму 20 050 930 грн. 75 коп., №12/2 від 30.06.2017 на суму 17427824 грн. 64 коп., №23/2 від 31.07.2017 на суму 20 010 798 грн. 38 коп., №19/2 від 31.08.2017 на суму 13237618 грн. 90 коп., №5/2 від 30.09.2017 на суму 4 767 465 грн. 30 коп., №8/2 від 31.10.2017 на суму 1 697 984 грн. 88 коп. та №10/2 від 30.11.2017 на суму 82 192 грн. 44 коп. хоч і не відображає господарської операції, однак є документами складеним на підставі первинного бухгалтерського документа, а тому додатково підтверджує реальність здійснення господарських операцій.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання Відповідача на поданим ним висно-вок №SE/02/2007-09 від 21.07.2020 (т.12, арк.справи 153-171) згідно якого податкові накладні не можуть розглядатись як документи, що підтверджують факт поставки продукції, оскільки колегія суддів надає правову оцінку всім доказам в сукупності, а не лише окремій групі доказів.
Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини за період з лютого по листопад 2017 року (т.1, арк.справи  45,48,51,58; т.2, арк. справи 114-116, 193-196, 232-241; т.8, арк.справи 179, 183, 188, 193, 196, 199, 202, 205, 208, 211); товарно-транспортні накладні (т.1, арк.справи 59-88; т.3, арк.справи 3-25; т.4; т.5; т.6, арк.справи 1-38, 40-54, 56-117); а також зі зворотної сторони ТТН - спеціалізовані товарні накладні на переве-зення молочної сировини (Форма №1-ТН (МС)) (т.1, арк.справи 59-90, 92-104, 108-117; т.3, арк. справи 3-250; т.4; т.5; т.6, арк.справи 1-38, 40-54, 56-117), та акти звірки, у яких відображено, що Відповідач за Договором №3 визнає борг станом на 30.04.2017 в сумі 18 728 623 грн. 26 коп., на 31.05.2017 в сумі 16 079 554 грн. 01 коп., на 30.06.2017 в сумі 15 407 378 грн. 65 коп., на 31.07. 2017 в сумі 23 747 082 грн. 19 коп., на 31.08.2017 в сумі 16 784 701 грн. 10 коп., на 30.09.2017 в су-мі 8 552 166 грн. 40 коп. (т.1, арк.справи 119-124, 125-131, 132-140, 141-150, 151-157, 158-161), податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних: податкова накладна №31 від 28.02.2017 на суму 4 527 354 грн. 61 коп., №2/2 від 15.03.2017 на суму 6481325 грн. 90 коп., №3/2 від 31.03.2017 на суму 6 809 051 грн. 08 коп., №3/2 від 15.04.2017 на суму 7 348 972 грн. 32 коп., №5/2 від 30.04.2017 на суму 7 061 919 грн. 34 коп., №4/2 від 31.05.2017 на суму 20 050 930 грн. 75 коп., №12/2 від 30.06.2017 на суму 17 427 824 грн. 64 коп., №23/2 від 31.07.2017 на суму 20010798 грн. 38 коп., №19/2 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 90 коп., №5/2 від 30.09.2017 на суму 4 767 465 грн. 30 коп., №8/2 від 31.10.2017 на суму 1 697 984 грн. 88 коп. та №10/2 від 30.11. 2017 на суму 82 192 грн. 44 коп., а також видаткові накладні: №425 від 30.09.2017 на 616 400 кг на суму 4767465 грн. 30 коп., №714 від 31.10.2017 на 195 653 кг на суму 1 697 984 грн. 88 коп. та №798 від 30.11.2017 на 9 647 кг на суму 82 192 грн. 44 коп., а всього на суму 6 547 642 грн. 62 коп.(т.8, арк.справи 206, 209, 212) в сукупності підтверджують отримання товару ДчП «Старокос-тянтинівський молочний завод» за весь спірний період, в тому числі за вересень-листопад 2017 року.
При цьому, складені на замовлення Відповідача висновки експерта №SE/02/1912-22 від 30.01.2020 та №SE/02/1912-23 від 10.02.2020 колегія судді не вважає достатніми та належними до-казами, які спростовують факт поставки, оскільки на дослідження надавались, вибіркові на розсуд Відповідача документи, а у самих висновках вказується, що «не всі товарно-супровідні документи відповідають вимогам чинного законодавства України». Крім того, експерт не уповноважений нада-вати правову оцінку факту чи відсутності факту поставки, а лише надає висновок щодо належного оформлення документів. 
Результати вибіркового аналізу товарно-транспортних накладних за Договором поставки мо-лока №3 від 31.01.2017 за період жовтень-листопад 2017, виконані ТзОВ «Юринком» від 08.01.2020, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що такі не є доказом в розумінні статті 73 ГПК України, оскільки не є ні доказами на підтвердження факту поставка чи оплати, ні висновком екс-перта, ні показаннями свідка.
Апеляційний суд враховує, що останній протокол погодження ціни №12 сторонами підпи-сано 23.08.2017 і він передбачав починаючи з 01.09.2017 планову закупівельну ціну за 1 тонну мо-лока (базисний жир-3,4%): Вищий ґатунок - 8 040 грн. з ПДВ. 1 ґатунок - 7 902 грн. 2 ґатунок - 7800 грн. Неґатункове - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 3 900 грн. з ПДВ. Пунктом 3 протоколу №12 сторони визначили, що за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко. З огляду на зазначені обставини, на переконання колегії суддів - поставка молока у вересні 2017 року здійснювалась згідно Договору №3 за ціною, узгодженою протоколом №12.
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що згідно п.3.5 Договору №3 - у випадку наяв-ності зауважень щодо проекту протоколу договірної ціни, ініціююча сторона повідомляється про такі зауваження письмово протягом 5-ти днів з моменту отримання проекту протоколу погоджен-ня ціни іншою стороною. Непогодження протоколу договірної ціни обома сторонами припиняє дію цього договору.
При цьому, матеріали справи свідчать, що Протоколи №13 та №14 підписані лише зі сторо-ни Кооперативу та не підписані представником Підприємства.(т.1, арк.справи 39-42).
Відповідно до ст.ст.626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укла-деним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обо-роту, вимог розумності та справедливості.(ст.627 ЦК України). Зміст договору згідно ч.1 ст.628 ЦК України становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`яз-ковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальний порядок укладення господарських договорів встановлено статтею 181 ГК Украї-ни. Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шля-хом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запро-понований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він на-дається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиден-ний строк після одержання договору.

Правовий аналіз норм законодавства і умов Договору надає колегії суддів відстави вважати, що через непогодження протоколів договірної ціни №№ 13, 14 обома сторонами Договір №3 припи-нив дію на підставі п.3.5, а тому поставка товару протягом жовтня-листопада 2017 року відбува-лась за видатковими накладними і за цінами, зазначеними у накладних: №714 від 31.10. 2017 на 195 653 кг на суму 1 697 984 грн. 88 коп. та №798 від 30.11.2017 на 9 647 кг на суму 82 192 грн. 44 коп.(т.8, арк.справи 209, 212).
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що за період лютого-листопада 2017 року Кооператив передав, а Підприємство прийняло товар на загальну суму 109   503   438 грн. 56 коп.
При цьому, кількість поставленого товару також підтверджується Висновком судової екс-пертизи від 26.07.2019 №1204/1205/19-71/20807-20810/19-71 з урахування розбіжностей в ціні, яка обліковувалася у Позивача та Відповідача щодо поставленого у жовтні та листопаді 2017 року товару.

Крім того, згідно банківських виписок з особового рахунку №26001924417985.980, відкри-того Кооперативом у відділенні 83/22 (м.Шепетівка) АБ «Південний», за період з 01.02.2017 по 30.11.2017; з особового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого Кооперативом в АБ «Південний», за період з 01.02.2017 по 30.11.2017; роздруківка суцільним порядком з особових рахунків, відкри-тих Кооперативом в Шепетівському ТВБВ №10022 ХОУ АТ «Ощадбанк», за період з 01.02.2017 по 30.11.2017 вбачається, що за отриману у період з лютого по листопад 2017 року за Договором №3 від 31.01.2017 Підприємство сплатило 94 332 336 грн. 98 коп. Окрім того, згідно призначень платежів, за вказаний період Кооперативом було проведено оплату за Договором №49 від 12.08. 2016 в сумі 10 000 000 грн.: - від 24.04.2017 на суму 1 200 000 грн.; - від 25.04.2017 на суму 7000000 грн.; - від 25.04.2017 на суму 800 000 грн.; - від 26.04.2017 на суму 1 000 000 грн.(т.9, арк.справи 12-14, 15-17, 18-29, 30-31).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що за поставлений товар відповідач оплатив лише частину суми - 104 332 336 грн. 98 коп., оскільки 10 000 000 грн., сплачених в межах Дого-вору №49 від 12.08.2016 віднесена постачальником до оплати вартості товару за Договором №3.

З огляду на викладене, обґрунтованим є позов щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача всього основного боргу в сумі 5   171   101 грн. 58 коп., а тому рішення суду першої інстан-ції щодо відмови у задоволенні 151 691 грн. 88 коп. основного боргу, підлягає скасуванню. А позов в цій частині належить задоволити.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Позивач заявив до стягнення додаткові вимоги.
Так, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України - одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.(статті 526, 530 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен пе-редати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 9.2 Договору узгоджено, що за прострочення своїх зобов`язань винна сторона спла-чує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням ус-тановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простро-ченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на зазначене, апеляційний суд приймає до уваги, що терміном, відповідно до ч.2 ст.251 ЦК України, є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юри-дичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неми-нуче настати.(ч.2 ст.252 ЦК України).
В свою чергу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.(ст.253, ч.1 ст.255 ЦК України).

Проаналізувавши алгоритм нарахування пені та -3% річних розрахунок, колегія суддів вва-жає вірним принцип нарахування пені та -3% річних Позивачем.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошово-го зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Три відсотки річних - плата за користу-вання чужими коштами.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до 8.1 Договору сторони визначили, що оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з моменту отримання продукції. Однак, по-чинаючи з 01.04.2017 сторони домовились, що за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, поку-пець проводитиме розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Таким чином до 01.04.2017 строк оплати за поставлений товар наступав на наступних робочий день, однак після 01.04.2017 за поставлений товар до 15 числа місяця поставки, оплата повинна бути здійснена до 25 числа, а за поставлений товар за другу половину місяця - до 10 числа наступного за місяцем поставки.
При цьому, оплати Відповідачем здійснювались не систематично та різними сумами.
Так, наприклад, за поставлений товар протягом 01.02.2017-31.03.2017 зобов`язання з опла-ти виникало на наступний банківський день, перша часткова оплата поставленого товару за Дого-вором відбулась 24.04.2017, тому за вказаний період борг зростав щодня внаслідок додавання вар-тості всіх щоденних поставок.
Після 01.04.2017 прострочка оплати товару починалася з 26 числа поточно місяця та 11 числа наступного місяця, однак додавався борг за попередні періоди, а також при розрахунку враховувались оплати.

Враховуючи викладене та перевіривши на підставі статті 625 ЦК України розрахунок -3% річних колегія суддів дійшла висновку, що 347 092 грн. -3% річних за загальний період з 10.02. 2017 по 29.03.2018 обраховані арифметично вірно та з урахуванням динаміки поставок та оплат.
Як вже зазначалось, Договір припинив свою дію з 01.10.2017, а подальші поставки від-бувались шляхом укладення спрощених форм договору, тобто по накладних. Таким чином, нара-хування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 10.02.2017 по 29.03. 2018 можлива лише за зобов`язаннями лютого-вересня 2017 року, тобто за поставки здійснені в межах Договору.
Перевіривши правильність нарахування пені з підстав ст.231, ч.6 ст.232 ГК України, ст.549 ЦК України, ст.ст. 3, 4 Закону України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань» - апеляційний суд погоджується із нарахованою Позивачем сумою 1 533 399 грн. пені за період з 10.02.2017 по 10.10.2017.
Однак за період з 11.10.2017 по 29.03.2018 пеня нараховується за прострочені Договірні зобов`язання в сумі 3 390 924 грн. та складає 465 717 грн. 86 коп., які також підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обґрунтованою є пеня в сумі 1 999 116 грн. 86 коп. за загальний період з 10.02.2017 по 29.03.2017.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат з урахуванням рекомендацій Верховного суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, відображених у листі від 03.04.1997 №62-98р, колегія суддів зазначає, що розрахунок суми заборгованості з враху-ванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення сум заборгованості на момент її виник-нення на сукупний індекс за весь період прострочки сплати заборгованості. В разі виникнення заборгованості з 16 по 31 число відповідного місяця - розрахунок інфляційних починається з нас-тупного місяця. 
Як вбачається з матеріалів справи - протягом спірного періоду заборгованість Відповідача була динамічною, а сума, яка виникала на початок місяця постійно змінювалась з урахуванням оплат та щоденних поставок, тому апеляційний суд дійшов висновку, що здійснити нарахування інфляційних втрат за період березня-листопада 2017 року неможливо.
Однак з огляду на те, що остаточна прострочена сума заборгованості 5 171 101 грн. 58 коп. виникла 01.12.2017, колегія суддів вважає, що задоволенню підлягають інфляційні втрати в сумі 236 601 грн. 13 коп. за період з 01.12.2017 по 29.03.2018.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позов частково обґ-рунтований, а стягненню з Відповідача на користь Позивача належить стягнути заборгованість в сумі 5 171 101 грн. 58 коп., 1 999 116 грн. 86 коп. пені, 236 601 грн. 13 коп. інфляційних втрат, 347 092 грн. -3% річних, що частково не було враховано судом першої інстанції.
Із мотивів, зазначених вище, апеляційна скарга Позивача є частково обґрунтованою, а апеля-ційна скарга Відповідача - безпідставною і тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 151 691 грн. 88 коп. основного боргу, 1 999 116 грн. 86 коп. пені, 236 601 грн. 13 коп. інфляційних втрат та 347 092 грн. -3% річних - належить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).
З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги Позивача та часткового скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були дове-деними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Крім того, враховуючи задоволення апеляційної скарги Позивача, відповідно до статті 129 ГПК України підлягає перерозподілу судовий збір. Так, з ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» на користь ТзОВ «Органік Сідс» належить стягнути 41 017 грн. 53 коп. витрат зі сплати су-дового збору та 61 526 грн. 29 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284, 287 Господарського процесуа-льного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 у справі №924/232/18 залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» на рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 у справі №924/232/18 задоволити част-ково.
3. Рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 у справі №924/232/18 скасувати в частині відмови у стягненні 151 691 грн. 88 коп. основного боргу, 1 999 116 грн. 86 коп. пені, 236 601 грн. 13 коп. інфляційних втрат, 347 092 грн. -3% річних та ухвалити в цій частині но-ве рішення про задоволення позову.
4. Стягнути з Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» (м.Старо-костянтинів, вул.І.Франка,47, код: 31952591) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» (м.Шепетівка, вул.Тітова, буд.1-А, код: 40794076) 151 691 грн. 88 коп. основного боргу, 1 999 116 грн. 86 коп. пені, 236 601 грн. 13 коп. інфляційних втрат, 347 092 грн. -3% річних та 41 017 грн. 53 коп. витрат зі сплати судового збору.
5. В решті рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 у справі №924/232/18 залишити без змін.
6. Стягнути з Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» (м.Старо-костянтинів, вул.І.Франка,47, код: 31952591) на користь Товариства з обмеженою відповідальніс-тю «Органік Сідс» (м.Шепетівка, вул.Тітова, буд.1-А, код: 40794076) 61 526 грн. 29 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідних наказів.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
9. Матеріали справи №924/232/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.