ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року 

м. Київ
справа № 577/4640/17
адміністративне провадження № К/9901/47961/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О. П.

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Стара Аптека»
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 (колегія у складі суддів Мельнікової Л.В., Бенедик А.П., Донець Л.О.)
у справі №577/4640/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Стара Аптека»
до Відділу комунального майна Конотопської міської ради Сумської області 
про визнання протиправними дій 

І. РУХ СПРАВИ

1.          У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Стара Аптека» звернулося до суду з позовом до Відділу комунального майна Конотопської міської ради Сумської області.
2.          У позові позивач просив визнати протиправними дії Відділу комунального майна Конотопської міської ради Сумської області щодо включення до Основних умов проведення конкурсу з використанням відкритості пропонування розміру орендної плати за принципом аукціону на право оренди нежитлового приміщення загальною площею 18,0   кв.м, що розташоване на першому поверсі поліклініки по обслуговуванню дорослого населення на вул. Миколи Амосова, 3 у м. Конотопі Сумської області, пункту 11 про те, що «дострокове припинення дії договору оренди за ініціативою орендодавця або балансоутримувача у разі необхідності використання орендованого майна Конотопською міською радою та/або балансоутримувачем на потреби територіальної громади міста.». 
3.          Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2017 задоволено позов; стягнено з Відділу комунального майна Конотопської міської ради Сумської області на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Стара Аптека» 5 760,00 грн. витрат зі сплати судового збору. 
4.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 скасовано постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2017; ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову. 
5.          12.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Стара Аптека» надіслало поштою до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.  
6.          19.04.2018 відкрито касаційне провадження.
7.          15.05.2018 до Верховного Суду від Відділу комунального майна Конотопської міської ради Сумської області надійшов відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 - без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          Судами встановлено, що Конотопською міською радою Сумської області розміщено у газеті «Конотопський край» від 24.10.2017 за № 85 оголошення про повторний конкурс на право оренди нежитлового приміщення загальною площею 18,0 кв. м, що розташоване на першому поверсі поліклініки по обслуговуванню дорослого населення на вул. Миколи Амосова, 3 у м. Конотопі Сумської області, з пропонуванням розміру орендної плати за принципом аукціону.
9.          У пункті 11 Основних умовах конкурсу передбачено умову договору оренди (проєкту), який буде укладатися з переможцем конкурсу, про дострокове припинення дії договору оренди за ініціативи орендодавця або балансоутримувача у разі необхідності використання орендованого майна Конотопською міською радою та/або балансоутримувачем на потреби територіальної громади міста.
10.          ТОВ Фірма «Стара Аптека» подало заяву про оренду нерухомого майна комунальної власності, на право оренди якого відповідачем оголошено конкурс.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11.          На думку позивача, умова проєкту договору оренди, визначена у пункті 11 Основних умовах конкурсу, є дискримінаційною, може використовуватися для тиску на орендаря та є такою, що суперечить Законам України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», «Про захист економічної конкуренції». 
12.          Крім того, не відповідає рішенню 6 скликання 56 сесії Конотопської міської ради Сумської області від 24.12.2014, яким затверджено Положення про порядок проведення конкурсу на право оренди комунального майна та Типовий договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності, що не передбачає умови щодо односторонньої відмови від договору оренди.
13.          На думку позивача, спір виник у сфері публічно-правових відносин з Відділом комунального майна Конотопської міської ради як суб`єктом владних повноважень, наділеним управлінською функцією щодо розпорядження комунальним майном та проведенням аукціонів (конкурсів) на право оренди. 
14.          Відповідач заперечував проти задоволення позову.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законом не передбачено односторонньої відмови від договору оренди комунального майна, тому включення до Основних умов конкурсу такої умови є протиправним.
16.          Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов висновку, що у оголошенні про намір передати майно в оренду відповідач не порушив вимоги частини 3 статті 2 КАС України та такі його дії відповідають приписам частини 2 статті 19 Конституції України.

V ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.          Позивач у касаційній скарзі зазначає, що оголошення та проведення конкурсу на право оренди комунального майна порушує права та законні інтереси його можливих учасників, оскільки передбачає підписання договору оренди на умовах, що завідомо є незаконними.  
Вважає висновки суду апеляційної інстанції такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права та спотворенні принципів адміністративного судочинства України. 
18.          У відзиві на касаційну скаргу відповідач посилається на штучність спору, затягування позивачем процедури передачі майна в оренду, недоотримання коштів у фонд місцевого бюджету з оренди нерухомого майна, порушення прав та законних інтересів інших суб`єктів, які виявили бажання прийняти участь у конкурсі на право оренди комунального майна.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19.          Суд оцінив доводи касаційної скарги та відзиву, перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, та дійшов таких висновків.
20.          Згідно із частинами першою та другою статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент пред`явлення позову; далі - КАС України 2005 року) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
21.          Відповідно до пунктів 1 та 4 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, що діяла на час виникнення спору) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.
22.          Аналогічні норми містяться у статтях 2, 4 та 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
23.          Водночас, на час пред`явлення позову господарським судам були підвідомчі справи, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів (пункт 1 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017).
24.          У пункті 1 частини першої статті 20 чинної редакції ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
25.          Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
26.          Пунктами 1-3 статі 287 ГК України передбачено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності; державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом.
27.          Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, установлених законом, розглядаються судом (стаття 187 ГК України).
28.          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні врахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
29.          Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень.
30.          Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
31.          Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
32.          Предметом спору у цій справі є визнання протиправним рішення конкурсної комісії щодо формулювання умов конкурсу. 
33.          На момент виникнення спірних правовідносин порядок проведення конкурсу на право оренди комунального майна регулювався Законом України від 10.04.1992 №2269-XII «Про оренду державного та комунального майна» (втратив чинність 01.02.2020).
34.          Такий конкурс є визначеною цим Законом процедурою, без якої неможливе укладення договору оренди комунального майна. 
35.          Спірні відносини виникли між сторонами з приводу укладення договору оренди комунального нерухомого майна, у яких відповідач діє від імені власника цього майна, а не як суб`єкт владних повноважень, який реалізує владні управлінські функції.
36.          Тобто, спір не має публічно-правового характеру, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
37.          Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі №826/12814/18.
38.          Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
39.          Згідно з частиною першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
40.          За таких обставин, Верховний Суд доходить до висновку, що справа не підлягає розгляду адміністративним судом, оскільки має вирішуватись за правилами господарського судочинства.
41.          Зважаючи на це, позивачу слід роз`яснити право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 19, 341, 345, 354, 356 КАС України, 

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Стара Аптека» задовольнити частково.
2.          Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №577/4640/17 скасувати, провадження у справі закрити.
3.          Повідомити позивачу, що спір може бути вирішено в порядку господарського судочинства.
4.          Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови на звернення до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб