Ухвала
Іменем України
7 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 629/6107/18
провадження № 51- 3357 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 червня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 липня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від  21 липня 2020 року, в якій ним не зазначено належних обґрунтувань та конкретних вимог до суду касаційної інстанції. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), якими передбачено, що  у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 21 липня 2020 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судові рішення, у якій просить їх скасувати та змінити йому призначений вид покарання на не пов`язаний із триманням під вартою, однак така вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК, при цьому Суд вказав про необхідність засудженому ОСОБА_4 уточнити свою вимогу в частині скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.
Залишаючи без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , Суд в ухвалі вказав, що посилаючись  на допущення порушень на досудовому слідстві, проведення слідчих дій за відсутності понятих та захисників, на недотримання у провадженні судами та на досудовому слідстві положень статей 17, 28, 113, 176, 177, 178, 322,  324, 331 КПК, на недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК, при цьому засуджений не зазначив конкретно підстави перегляду судових рішень в касаційному порядку та не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних  ним судових рішень, з урахуванням положень статей  412-414, 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального закону, з урахуванням зазначених у скарзі порушень, були не дотримані судами обох інстанцій, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 липня 2020 року ОСОБА_4 подав скаргу на судові рішення, у якій ставить вимогу про їх скасування  та направлення на нове кримінальне провадження, яка в цілому не є конкретною до суду касаційної інстанції, з огляду на повноваження Верховного Суду, передбачені положеннями ст. 436 КПК. 
Крім того, засуджений просить скаргу розглянути в режимі відеоконференції. 
Згідно з положеннями ст. 438 КПК однією з підстав для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Засуджений   ОСОБА_4 у поданій скарзі зазначає про перегляд судових рішень у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального  процесуального закону, при цьому посилається на не врахування судами положень ст.91 КПК, не проведення на досудовому слідстві відтворення дій, обстановки, обставин події злочину, не проведення процесуальної дії очної ставки, на недостовірність зібраних у провадженні доказів, однак не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних  судових рішень, з урахуванням положень статей  412, 438 КПК, та не зазначив, які саме норми процесуального закону були не дотримані  судами обох інстанцій при ухваленні рішень, враховуючи зазначені порушення, та яким чином ці порушення могли вплинути чи вплинули на законність ухвалення оскаржуваного ним вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду. 
За таких обставин засуджений  ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 . 
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Прохання засудженого ОСОБА_4 про розгляд скарги з його участю в режимі відеоконференції, не може бути розглянуто, оскільки таке питання суд касаційної інстанції вирішує після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду. 
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 червня 2020 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                         ОСОБА_3