КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 № 33/824/1693/2020                                                            Постанова винесена суддею Степановою С.В.
 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            12 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Борта П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно
            ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кухче Зарічненського району Рівненської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
                                                             в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.  
            
Як встановив суддя місцевого суду, 20 січня 2020 року о 02 год. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Стеценка біля будинку 23/1 в м. Києві, керував транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, яка не відповідає дійсності), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
 
В апеляційній скарзі захисник Борт П.С., посилаючись на неповноту та неправильність встановлення судом обставин справи, недослідження характеру вчиненого правопорушення, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
За доводами захисника, судом при розгляді справи та прийнятті рішення не було виконано вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, оскільки залишено без належної уваги низку порушень працівниками поліції вимог законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Зокрема, в протоколі не зазначено точну адресу місця вчинення правопорушення, а в поясненнях осіб, які вказані як свідки, зазначені лише їх анкетні дані, натомість відсутні пояснення по суті. У зв`язку з такими недоліками матеріали справи постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2020 поверталися до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення, але не були усунені. 
В матеріалах справи, як стверджує захисник, відсутні достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують, що під час складання протоколу та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння були присутніми свідки, водночас наявність двох свідків при фіксуванні відмови водія від огляду є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини залишилися без належної перевірки, оскільки під час розгляду справи не переглядався відеозапис, долучений до протоколу, та не викликалися до суду і не допитувалися свідки, але такі обставини свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення. 
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника Борта П.С. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 
284 КУпАП. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
            Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому                               ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
 За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
            У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
            Отже, відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, є підставою притягнення особи до відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримав процесуальні норми  КУпАП та правильно застосував норми матеріального права. 
Розглянувши указану справу, всім доказам, як про це свідчить зміст постанови, суддя місцевого суду надав об`єктивну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Доводи захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є непереконливими, оскільки невиконання водієм ОСОБА_1 за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, вимог п. 2.5 ПДР України підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 20 січня 2020 року, який складений уповноваженою на це особою, його зміст в повній мірі відповідає вимогам                                 ст. 256 КУпАП, а місце вчинення правопорушення працівником поліції було уточнено під час усунення недоліків протоколу і співпадає з місцем складання протоколу. Крім того, в протоколі зазначені виявлені у водія ОСОБА_1 поліцейським ознаки алкогольного  сп`яніння та дії водія в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду (а.с. 1); 
- розпискою ОСОБА_1 щодо залишення на зберігання транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4);
- постановою поліцейського від 20 січня 2020 року, відповідно до якої на                           ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, під час керування цього ж дня по                    вул. Стеценка в м. Києві транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 5);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, із якого вбачається як працівником поліції в присутності двох свідків було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та/або у лікаря - нарколога і роз`яснено наслідки відмови, проте останній від огляду відмовився (а.с. 6). 
 
Проаналізувавши указані докази в судовому рішенні, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав їх в основу своїх висновків, оскільки вони є належними, допустимими та достовірними, отримані згідно з визначеною законом та підзаконними актами процесуальною процедурою, узгоджуються між собою та доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Пояснення в суді ОСОБА_1 про те, що він відмовився від огляду на стан сп`яніння, оскільки, на його думку, працівники поліції безпідставно «чіпляються» до нього, бо він раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, фактично  підтверджують факт невиконання ним вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а твердження про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за порушення вимог                                          п. 2.5 ПДР України, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому позиція ОСОБА_1 щодо відсутності у нього на той час ознак алкогольного сп`яніння нічим не підтверджена.   
 
Доводи захисника про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідків не було, є надуманими, оскільки спростовуються як даними протоколу, так і відеозаписом події правопорушення, з якого слідує, що відмова                      ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння фіксувалася в присутності двох свідків. Разом із цим, відеозапис дає можливість з достатньою повнотою перевірити дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП і підзаконних нормативних актів, отже доцільності у допиті свідків як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, немає.                       З цих же підстав є необґрунтованими посилання захисника на неповноту судового розгляду, яку він пов`язує з тим, що в суді не допитувалися свідки, водночас суддя місцевого суду не посилався в судовому рішення на письмові пояснення свідків, які долучені до протоколу, оскільки дійсно, за змістом цих пояснень, вони мають лише інформацію щодо анкетних даних двох свідків.
Крім того, твердження захисника про те, що суддя місцевого суду не переглядав відеозапис події спростовується змістом постанови, в якій проаналізовано цей доказ, та разом з іншими доказами його обґрунтовано покладено в основу висновків про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
 
З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 11 березня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП та відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить захисник. 
 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог                ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної правової норми та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
 
            За вказаних обставин апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
            На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу захисника Борта Павла Сергійовича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                        О.П. Павленко