ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18378/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  10 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Беспалова О.О. та Сорочка Є.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач), у якому просив суд зобов`язати Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської ради (Київської міської державної адміністрації) видати посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 відповідного зразка.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є громадянином України, що зареєстрований та проживає у м. Київ, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 та довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 8, 50).
Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою, в якій просив направити документи на розгляд Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо видачі йому дублікату посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с.13).
19 квітня 2019 року за результатами розгляду матеріалів особової справи Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян позивачу відмовлено у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В, оскільки відповідно до пункту 12 Порядку №551 повторне посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В видається на підставі довідки встановленого зразка, особистої заяви (із зазначенням номера та дати видачі посвідчення, пояснення обставин втрати або зіпсування) та опублікованого в пресі повідомлення про визнання посвідчення недійсним (а.с.14).
21 червня 2019 року позивач повторно звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про направлення на розгляд Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи питання щодо видачі йому посвідчення «Потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (первинне) (а.с. 17).
26 липня 2019 року розглянувши матеріали особової справи, Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян позивачу відмовлено у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В, у зв`язку з тим, що Порядком №551 не передбачено визначення статусу особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років та видачу їм посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» категорії 4 серії В (а.с.31).
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів. 
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. № 551 (далі - Порядок № 551).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону № 796-XII передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Згідно зі ст. 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 551 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, іншими актами законодавства. 
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, є у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» постраждалими від Чорнобильської катастрофи категорії 4.
При цьому, підставою для встановлення особі статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 є довідка місцевої РДА за місцем її проживання, яка містить відомості про період проживання, роботи або навчання особи на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач з 04.01.1965 по 23.01.1992 проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 04.06.2019 № 13-01/930 (а.с.15).
Довідкою від 13.06.2019 №35, виданою Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, також підтверджується, що ОСОБА_1 проживав з 26.04.1986 по 23.01.1992 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (а.с.16).
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, якою затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаток № 1), встановлено м. Боярка відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Наведене дає підстави для висновку, що позивач станом на 01 січня 1993 року постійно проживав та був зареєстрований на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.
Як встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови позивачу у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення 4 категорії слугувало те, що Порядком від 11.07.2018 №551 не передбачено визначення статусу особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років та видачу їм посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» категорії 4 серії В (а.с.31).
В той же час, колегія суддів зазначає, що Закон №796-ХІІ в редакції, чинній після 01.01.2015р., передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, певних пільг та компенсацій. 
Рішенням від 17.07.2018р. №6-р/2018 Конституцій Суд України також визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема і підпункт 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII, яким у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено статтю 23, якою було передбачено компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4. Отже, право на компенсації та пільги постраждалих, віднесених до категорії 4, було підтверджено.
Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Про деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян».
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати правомірною відмову Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у встановленні позивачу статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення 4 категорії.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: