Єдиний унікальний номер 234/7354/20
Номер провадження 33/804/382/20 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
04 серпня 2020 року                                                     місто Бахмут
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О. за участю розглянувши апеляційну скаргу захисника Шейка К.В. на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2020 року, щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з постановою суду 24.04.2020 року о 01-21 год. ОСОБА_1 в м. Краматорськ по бул. Машинобудівників, біля буд.№8 керував транспортним засобом «Fiat Doblo» державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 169  КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Шейко К.В. та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку. В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. 
На обґрунтування пропуску строку вказує, що участі у судовому засіданні він та ОСОБА_1 не приймали, оскільки направили клопотання про відкладення слухання справи, про постановлення рішення він дізнався лише 22.06.2020 року, проте отримати копію постанови не зміг, 27.06.2020 року ОСОБА_1 поштою отримав копію постанови та 30.06.2020 передав захиснику. 
На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому наявні виправлення, складений після медичного висновку, його складанню не передувала процедура огляду на стан сп?яніння поліцейським і оформлення його результатів, не складався акт направлення. Висновок лікаря про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп?яніння складений 27.04.2020 року, тобто вже після складання протоколу в якому стверджується про факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, при цьому посилатися на акт обстеження неможливо, протокол про адміністративне правопорушення складається лише на підставі висновку лікаря, якого в даному випадку на момент 24.04.2020 року не було.  
Стверджує, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду водіїв на стан сп?яніння, оскільки ОСОБА_1 не запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки автомобіля. Крім того у медичному закладі не проводились дослідження на факт перебування особи у стані наркотичного сп?яніння, працівниками медичного закладу не видано сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку вимірювальної техніки, зразки біологічного серидовища відібрались лише в одну нестерильну ємкість, що також є порушенням інструкції. Також лікарем в порушення інструкції не зазначений діагноз, та висновок за результатами медичного огляду не був складений безпосередньо після огляду, а лише через три дні, 27.04.2020 року. Отже висновок щодо результатів медичного огляду є недійним, оскільки складений з порушеннями вимог діючого законодавства.  
Звертає увагу, що відповідно до відеозапису, який наданий поліцейськими, ОСОБА_1 при складанні протоколу не роз?ясненні в повному обсязі права, крім того на відео відсутні свідки під час складання протоколу, та неможливо стверджувати, що вказані свідки особисто ставили підписи у протоколі. 
Крім того справу розглянуто без дослідження всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та без участі ОСОБА_1 та його захисника, хоча суд завчасно було повідомлено про неможливість участі та прохання про перенесення розгляду на іншу дату, чим порушено права останнього. 

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, у зв`язку з його пропуском з поважних причин, наведених в апеляційній скарзі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,  що  пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від  проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів  справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1   визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  за ознакою керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєні ним інкримінованого адміністративного правопорушення   ґрунтується на всебічно, повно і об`єктивно досліджених  в судовому засіданні  доказах.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №348034 від 24 квітня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які показали, що були запрошені свідками при пропонуванні ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він відповів згодою (а.с. 6, 8), письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , який показав, що їхав з дому додому (а.с. 7), тобто не заперечив факт керування транспортним засобом та факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, рапортом інспектора поліції, відповідно до якого зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , які був з ознаками алкогольного сп`яніння, на пропозицію пройти огляд погодився пройти у медичному закладі, після проведення дослідження встановлено наявність алкоголю 1,49‰.
Вказані пояснення підтверджуються медичним висновком від 27.04.2020 року, відповідно до якого, лікарем ОСОБА_4 проведений огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 та виявлено інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю (а.с. 5). 
Задля встановлення повних об`єктивних даних по справі  апеляційним судом витребувані первинні медичні документи проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , так відповідно до акту медичного огляду № 169 від 24.04.2020 року, лікарем ОСОБА_4 оглянутий водій ОСОБА_1 , за результатами обстеження алкотестером «Драгер» виявлений вміст алкоголю 1,46 ‰ (а.с. 57), зазначене підтверджується роздруківкою з алкотестеру «Драгер» (а.с. 59). 
Відповідно до вимог закону та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 р. водій ОСОБА_1 проходив медичний огляд на стан сп`яніння на основі направлення на огляд водія транспортного засобу  виданого 24.04.2020 року о 01 годині 55 хвилин інспектором взводу № 1 роти №2БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області лейтенант поліції Штеця О.М. 
Для повторного дослідження на стан сп`яніння, біологічні матеріали  ОСОБА_1 направлені до лабораторії 24.04.2020 року о 02-05 годині, що підтверджується направленням № 169, відповідно до проведених лабораторних досліджень у водія ОСОБА_1 виявлений вміст алкоголю в крові 1,732‰ (а.с. 60).
Судом апеляційної інстанції викликалась лікар ОСОБА_4 для допиту у якості свідка, проте остання перебуває у відпустці (а.с. 56), тому її допит здійснити неможливо. 
Як вбачається з технічного запису адміністративного правопорушення, який є доатком до протоколу, працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 вирішив проходити огляд в медичному закладі, при проведені зазначених дій присутні свідки, які підтвердили, що їм зрозуміло, що ОСОБА_1 виявив бажання пройти медичний огляд в медичному закладі, зазначене підтверджується особистими підписами свідків у протоколі, заперечень від свідків та особисто ОСОБА_1 не надходило та не зафіксовано. 
Апеляційний суд звертає увагу, що під час пропозиції ОСОБА_5 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, увесь час знаходились свідки, проте на відеозаписі, де працівник поліції зачитує вже складений протокол, тобто процес ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом, після виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння, свідки відсутні, оскільки протокол вже складений із проставлянням підписів свідків, крім того присутність двох свідків необхідна при відмові водія від проходження медичного огляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Особу ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення встановлено вже після проведення першого огляду шляхом продуття алкотестеру у медичному закладі, подальше направлення біологічної речовини є повторним, для перевірки первинно встановлених результатів, тому працівником поліції обґрунтовано складений протокол про адміністративне правопорушення в строк передбачений ст. 254 КУпАП.
Більш того, складання медичного висновку вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення не спростовує факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що прямо заборонено п. 2.9 ПДР.  Крім того сам ОСОБА_1 не заперечив факт вживання алкогольних напоїв, а в апеляційній скарзі лише зазначив на порушення порядку проходження огляду на стан сп`яніння.
Отже апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи захисника про недопустимість протоколу у зв`язку із наявними в ньому виправленнями, не заслуговують на увагу, оскільки при досліджені матеріалів справи апеляційним судом, виправлень у протоколі не виявлено. 
Проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не мав необхідності, оскільки у ОСОБА_1 виявлені ознаки саме алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з роту, порушення координації рухів, нечітка мова, що прямо зазначено в Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Доводи апеляційної скарги про ненадання сертифікату відповідності та свідоцтва  про повірку  вимірювальної техніки відібрання біологічних зразків в одну нестерильну ємкість  не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували наявність вимоги ОСОБА_1 у наданні наведених документів, та наявність заперечень щодо відібрання біологічної речовини, тобто на час складання протоколу та проходження медичного огляду, у ОСОБА_1 заперечень не було, тобто зазначені доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Доводи захисника проте, що в акті медичного обстеження не зазначений діагноз після проведення огляду, спростовується актом № 169 від 24.04.2020 року, відповідно до якого  у графі заключний діагноз, вказано: «гостра інтоксикація алкоголю, неускладнена», що прямо відповідає ст. 15 Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Будь яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника про розгляд справи без участі захисника та ОСОБА_1 , при наявності заяви про перенесення судового засідання, у зв`язку із чим ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатись своїми правами передбаченими КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені про дати призначених судових засідань, про що самі не заперечують та двічі надавали заяви про перенесення розгляду справи, будучи обізнаними про можливість накладення стягнення не більш ніж через три місяці з дня вчинення прравопорушення, така поведінка, на думку апеляційного суду явно направлена на затягування судового розгляду, задля подальшого уникнення від адміністративної відповідальності.
Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З урахуванням того, що ОСОБА_6 та його захисник  достовірно знали про дату та час слухання справи, проте двічі направляли клопотання про перенесення слухання справи зазначене свідчить про зловживання останніми своїми правами, при цьому ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не надав жодних письмових пояснень, заперечень чи будь-яких доказів, які б спростовували докази його винуватості.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).
На думку апеляційного суду, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об`єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Інші доводи апеляційної скарги не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись  ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Шейка К.В. залишити без задоволення.
Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя