УХВАЛА
29 січня 2020 року
м. Київ
 
справа №  757/365/15-ц
провадження № 61-11844св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про розгляд справи у судовому засіданні за її особистою участю, 
 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описок від 15 липня 2016 року, позов задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 8 квітня 2011 року у загальному розмірі 4 465 649,88 грн, яка складається із: суми основного боргу у розмірі 1 935 023,90 грн; процентів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 8 січня 2011 року до 2 листопада 2015 року, які становлять 2 022 497,57 грн; штрафних санкцій у розмірі 277 026,50 грн з розрахунку 7% від невиплаченої суми позики в розмірі 3 957 521,47 грн; 3% річних в розмірі 231 101,91 грн від простроченої суми позики в загальному розмірі 4 234 547,97 грн за період з 8 січня 2014 року до 2 листопада 2015 року. Також на користь позивача з відповідача стягнено судовий збір у розмірі 6 090 грн.  
У іншій частині позову відмовлено. 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2017 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року скасовано в частині стягнення 3% річних і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у позові. 
Змінено рішення суду першої інстанції в частині загальної суми стягнення, яку зменшено з 4 465 649,88 грн до 4 234 547,89 грн; у іншій частині рішення суду залишено без змін. 
У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 7 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3    жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Вказана справа передано до Верховного Суду. 
У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із заявою про розгляд справи у судовому засіданні за її особистою участю. Зазначила, що дана справа має для неї важливе значення, тому для забезпечення її повного і всебічного розгляду бажає бути особисто присутньою при вирішенні справи у касаційному суді. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 жовтня 2010 року у справі «Zhuk v. Ukraine», процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (стаття 400 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).
Оскільки розгляд справи у суді касаційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи і необхідності виклику сторін для надання пояснень у цій справі не встановлено, касаційний суд відмовляє ОСОБА_2 у задоволенні заяви про розгляд справи у судовому засіданні за її особистою участю.
Керуючись статтями 7, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 у задоволенні заяви про розгляд справи у судовому засіданні за її особистою участю відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов