Номер провадження: 22-ц/813/5441/20 
Номер справи місцевого суду: 521/11377/16-ц
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СП ТОВ «Дунай-Транзіт» про стягнення заробітної плати та повернення трудової книжки, -
ВСТАНОВИВ:

29 червня 2016 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до СП ТОВ «Дунай - Транзіт» про стягнення заробітної плати та повернення трудової книжки. Вимоги мотивовані тим, що позивач працював в СП ТОВ «Дунай-Транзіт» на посаді водія з 09 лютого 2016 р. по 31 березня 2016 р. на підставі трудового договору № 09022016/1. Предметом договору було здійснення позивачем транспортного перевезення вантажу за маршрутом м. Баштанка (Миколаївська область, Україна) м. Ауденарде (Бельгія) - м. Єреван (Вірменія) з використанням вантажного транспортного засобу марки DAF FT XF105 460 з державним номером НОМЕР_1 07.03.2016 року позивач, перебуваючи на території митниці "Аповен" (м. Єреван, Вірменія) отримав тілесні ушкодження, після яких свої обов`язки виконувати не зміг, а тому 31 .03.2016 року звернувся до відповідача із заявою про звільнення та вимогами виплатити заробітну плату та повернути трудову книжку на що отримав відмову. З врахуванням остаточних уточнень позовних вимог від 08.10.2018 року, позивач просить суд встановити факт перебування в трудових відносинах з відповідачем та зобов`язати відповідача внести запис про трудову діяльність до трудової книжки починаючи з 09 лютого 2016 р. по день звільнення і повернути належним чином оформлену трудову книжку, стягнути з відповідача 2650,00 євро невиплаченої заробітної плати, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 47100 євро, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4200 євро, вихідну допомогу при звільненні 4500,00 євро, а також моральну шкоду в розмірі 500 000,00 гривень, матеріальні збитки за послуги парома 22993,00 гривні (т.1, а.с 1-18, т. 2, а.с. 103-108).
05 березня 2019 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Целух А.П.) в задоволенні позову ОСОБА_1 до спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай-Транзіт» про встановлення факту трудових відносин, зобов`язання внести записи та видати трудову книжку, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, моральної шкоди відмовлено в повному обсязі (т.1, а.с 169-171).
04 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року, в якій з посиланням на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення при розгляді справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т.2, а.с. 174-207).
31 липня 2019 року постановою Одеського апеляційного суду (головуючий - суддя Кравець Ю.І) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2019 року залишено без змін (т.2, а.с. 233-238).
05 грудня 2019 року канцелярією Малиновського районного суду м. Одеси було зареєстровано клопотання від представника СП ТОВ «Дунай-Транзіт» про скасування заходів забезпечення позову (т.3, а.с. 2-3).
16 січня 2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Поліщук І.О.) скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року по цивільній справі № 521/11377/16-ц за позовом ОСОБА_1 до СП ТОВ «Дунай-Транзіт» про стягнення заробітної плати та відшкодування шкоди. Знято арешт з транспортних засобів: сідловин тягач DAF FT XF 105. 460 Білого кольору 2014р.в. реєстраційний Держ № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , напівпричіп бортовий сірого кольору 2012р.в. реєстраційний Держ. № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , що належить на праві власності СП ТОВ «Дунай-Транзіт» (т.3, а.с. 17-18).
23 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу на ухвалу від 16 січня 2020 року. Апелянт не згоден з вказаною ухвалою, та в апеляційній скарзі пояснює, що був не в змозі надати в судових засідання свої пояснення, оскільки знаходився у відрядженні та хворів, про що повідомляв суд заздалегідь. Апелянт вказує на те, що ним було подано касаційну скаргу до Верховного Суду на рішення Одеського апеляційного суду від 31.07.2019 року, однак рішення станом на дату подання апеляційної скарги не винесене. Також апелянт пояснює, що до СП ТОВ «Дунай-Транзіт» з таким же позовом звертався його колега на цьому ж підприємстві, якому Верховних Суд України виніс рішення на його користь, але відповідач різними способами ухиляється від сплати йому боргу. Тому апелянт вказує, що у разі прийняття Верховним Судом рішення на його користь, відповідач також буде уникати сплати, тому арешт його майна унеможливить такі дії відповідача. Таким чином, апелянт просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року про скасування арешту транспортних засобів, відновити арешт цих транспортних засобів до прийняття рішення Верховним Судом.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СП ТОВ «Дунай-Транзіт» про стягнення заробітної плати та повернення трудової книжки. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.04.2020 року справу призначено до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення в справі суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності з нормами процесуального права у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу апелянта на таке.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Скасування заходів забезпечення позову регулюються нормами ст.158 ЦПК України, відповідно до положень якої суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.
Процесуальні дії суду щодо скасування заходів забезпечення позову нерозривно пов`язані з результатами розгляду справи і вирішення спору по суті (ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України). Зокрема, відповідно до ч.ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Як було вище зазначено, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року (головуючий суддя Целух А.П. ), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року (головуючий суддя Кравець Ю.І), в задоволенні позову ОСОБА_1 до спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай-Транзіт» про встановлення факту трудових відносин, зобов`язання внести записи та видати трудову книжку, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, моральної шкоди було відмовлено в повному обсязі. В порядку, передбаченому статтею 273 ЦПК, судове рішення набрало законної сили.
Таким чином, в контексті вищенаведеного заходи забезпечення позову повинні бути скасовані, як такі, що були накладені в якості забезпечення позову, в задоволені якого було відмовлено, про що постановлено відповідне рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Апеляційний суд вважає своїм обов`язком роз`яснити апелянту, що будь-яке судове рішення повинно бути обґрунтованим, тобто суд повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення. Сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку своїх вимог. Крім того, цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків задля задоволення своїх вимог, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання. 
Доводи апеляційної скарги щодо уникнення СП ТОВ «Дунай-Транзіт» сплати боргу ОСОБА_3 апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки апелянт не надав ані належного підтвердження доказами фактів, на які посилається, ані пояснень, яким саме чином вони стосуються предмету судового розгляду.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, враховуючи наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а судом першої інстанції було ухвалено правильне рішення з дотриманням відповідних норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                А.І. Дрішлюк

                                                               М.М. Драгомерецький

                                                                        Р.Д. Громік

16.09.2020 року                                                                 м. Одеса