ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/4262/17
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б., 
секретар судового засідання: Вітко Г.С.,  
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  25.02.2020 року (суддя Суховаров А.В.) постановлену за результатом розгляду заяви (позовної заяви) Акціонерного товариства "ВТБ Банк", м.Дніпро 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско", Дніпропетровська область, Дніпровський район, сільрада Любимівська, 
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", м.Дніпро
про визнання недійсним договору дарування №19 від 15.01.2016
у справі №904/4262/17
за заявою Акціонерного товариства "ВТБ Банк", м.Київ 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Жовтневий район, вул. Рогальова, буд.21-А, ідентифікаційний номер юридичної особи 35202094 
про визнання банкрутом
                                                  ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст обставин справи і ухвали суду першої інстанції.
У провадженні Господарського суду Дніпропетровької області перебуває справа №904/4262/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси". 
До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ВТБ Банк" до відповідача-1-Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско" та  відповідача-2- Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси"  про визнання недійсним договору дарування №19 від 15.01.2016, за змістом якої заявник просив суд:
-  визнати недійсним Договору дарування №19 від 15.01.2016 року, укладеного між ТОВ «Проско Ресурси» та ТОВ «Проско» ;
- стягнути пропорційно з відповідачів сплачений Акціонерним товариством "ВТБ Банк" судовий збір за подання позовної заяви.
          В обґрунтування поданої заяви заявник зазначав, що за умовами укладеного між  ТОВ "Проско" та ТОВ "Проско Ресурси" договору дарування №19 від 15.01.2016 ТОВ "Проско" набуло право власності на комплекс будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 23, шляхом безоплатного відчуження вказаного нерухомого майна, що унеможливило звернення стягнення АТ "ВТБ Банк" на майно ТОВ "Проско Ресурси", у зв`язку з чим вказаний договір підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, заявник вказував, що спірний правочин підлягає визнанню недійсним, оскільки його укладено між пов`язаними особами з метою виведення майнових активів боржника, що унеможливить виконання його боргових зобов`язань перед кредиторами.  
          Ухвалою  господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 року у справі № 904/4262/17 у задоволенні заяви (позовної заяви) Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м.Київ, бул.Тараса Шевченко/вул.Пушкінська, буд.8/26, ідентифікаційний номер юридичної особи 14359319) до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско" (52042, Дніпропетровська область, Дніпровський район, сільрада Любимівська, вул.Чаплинська, буд.1-А, ідентифікаційний номер юридичної особи 39964141), до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси"  (49044, м.Дніпро, вул.Рогальова, буд.21-А, ідентифікаційний номер юридичної особи 35202094) про визнання недійсним договору дарування №19 від 15.01.2016 відмовлено.
          Ухвала мотивована тим, що в матеріалах справи відсутній оспорюваний договір, що унеможливлює його дослідження господарським судом.
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство "ВТБ Банк"  подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 року по справі №904/4262/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та визнати недійсним договір дарування №19 від 15.01.2016 року. 
          В обгрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає наступне.
2.1. Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що спірний договір дарування №19 між ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат" між ТОВ "Проско" був укладений 15.01.2016  року, і в цей же день відбулась попередня реєстрація права власності на ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат" на підставі дублікату свідоцтва про право власності на комплекс будівель та споруд.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2011  у справі № 18/5005/10582/2011 договір купівлі-продажу сукупних валових активів рекреаційного підприємства від 19.11.2010р., укладений між ВАТ „Просянський ГЗК" та ТОВ „Проско Ресурси", - розірвано, передане за договором майно витребувано з незаконного володіння ТОВ "Проско Ресурси", але рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2011 по справі № 18/5005/10582/2011 було скасовано Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.12.2011, тобто станом на 15.01.2016 майно, начебто відчужене за договорам дарування №19, фактично не вибувало із власності ТОВ "Проско ресурси" та не могло бути подаровано ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат".
Скаржник вважає, що всі ці обставини дозволяють розглядати ці правочини в сукупності як такі, що переслідували одну мету - відчуження майна, яке перебувало у власності ТОВ "Проско Ресурси" з 2010 року на користь ТОВ "Проско".
2.2. Скаржник вважає, що суд безпідставно не залучив до участі у справі ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат".
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Арбітражний керуючий - розпорядник майна ТОВ "Проско Ресурси" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2020 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А. Вечірка І.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  25.02.2020 у справі №904/4262/17 та призначено до розгляду у судове засідання на 16.06.2020 року.
          Розпорядженням заступника керівника апарату суду  від 15.06.2020 року, у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід судді Вечірка І.О., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/4262/17, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.
16.06.2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.07.2020 року.
07.07.2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.07.2020 року.  
15.07.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
В судовому засіданні учасники присутні учасники справи про банкрутство надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Інші учасники справи про банкрутство не з`явились в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Клопотання арбітражного керуючого  про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки звертаючись з клопотаннями про витребування доказів, заявник не зазначає  об`єктивних обставин, які  б свідчили  про неможливість своєчаснно вчинити певні процесуальні дії ( подати клопотання про витребування доказів), а в силу принципу диспозитивності на особу, що не подала своєчасно відповідні докази, покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 року у справі № 904/4262/17 слід залишити без змін. 
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Справа №904/4262/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси"  (49044, Дніпропетровська область, м.Дніпро, Жовтневий район, вул.Рогальова, буд.21-А, ідентифікаційний номер юридичної особи 35202094) перебуває на стадії розпорядження майном.
Повноваження розпорядника майна по справі покладені на арбітражного керуючого Лукашука Миколу Васильовича (свідоцтво № 289 від 25.02.13, адреса а/с 3515, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна, 50069, ідентифікаційний номер 2954806412 ).
27.08.2018 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско" та  Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси"  про визнання недійсним договору дарування №19 від 15.01.2016.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначав, що за умовами укладеного між  ТОВ "Проско" та ТОВ "Проско Ресурси" договору дарування №19 від 15.01.2016, ТОВ "Проско"  набуло право власності на комплекс будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 23, шляхом безоплатного відчуження вказаного нерухомого майна, що унеможливило звернення стягнення АТ "ВТБ Банк" на майно ТОВ "Проско Ресурси", у зв`язку з чим вказаний договір підлягає визнанню недійсним в порядку ч.2 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки його укладено між пов`язаними особами з метою виведення майнових активів боржника, що унеможливить виконання його боргових зобов`язань перед кредиторами.  
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Положеннями статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:
боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
боржник уклав договір із заінтересованою особою;
боржник уклав договір дарування.
У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.
За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.
Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. 
 Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2016 між ТОВ "Проско"  та ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір дарування ѕ часток комплексу будівель та споруд, за умовами пункту 1 якого ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат" (дарувальник) без будь-якого примушення, як фізичного, так і морального, подарував, а ТОВ "Проско"  (обдарований) прийняв в дар ѕ частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 23.
Копія договору дарування ѕ часток комплексу будівель та споруд від 15.01.2016, укладеного між ТОВ "Проско" та ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат", наявна в матеріалах справи №904/4262/17, в той час як договір дарування №19 від 15.01.2016, укладений ТОВ "Проско"  та ТОВ "Проско Ресурси", про недійсність якого зазначає АТ "ВТБ Банк", заявником не долучено до матеріалів справи, оригінал для огляду не надано.
У редакції ГПК станом з 15 грудня 2017 року суд не є учасником і суб`єктом доказування. Він лише здійснює повноваження щодо належної організації судового процесу. Сторонами, зокрема, позивачем, не надано клопотання про витребування доказу - оригіналу договору для його огляду в судовому засіданні, не надано належної завіреної копії цього договору. Між тим, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі №912/2158/16, дослідження (огляд) господарськими судами оригіналів договорів є обов`язковою умовою повного, всебічного та об`єктивного розгляду позову про визнання їх недійсними. 
Відсутність факту дослідження (огляду) судом договору дарування є порушенням ст. 43 ГПК України в редакції до 15 грудня 2017 року, оскільки без вчинення зазначених дій, враховуючи предмет позову, суд не може повно, всебічно та об`єктивно розглянути позов про визнання недійсним договору дарування.
Враховуючи, що  укладений між ТОВ "Проско" та ТОВ "Проско Ресурси"  договір дарування №19 від 15.01.2016 відсутній в матеріалах справи, та заявником не доведено факт укладення спірного договору, що унеможливлює його дослідження судом на предмет обставин, існування яких стало підставою для звернення АТ "ВТБ БАНК" з даною заявою до господарського суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову. 
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а      підставою позову      - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.      
Враховуючи, що обставини та доводи скаржника, викладені в п.2.1. цієї постанови, не були підставою позову та не розглядались судом першої інстанції, колегія суддів в силу ст. 269 ГПК України не приймає дані доводи скаржника.
Крім того, ніякого взаємозв`язку між справою №18/5005/10582/2011 про розірвання  договору купівлі-продажу сукупних валових активів рекреаційного підприємства від 19.11.2010 року, укладеного між ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Проско Ресурси», та справою що розглядається, не має. Натомість у справі, що розглядається, предметом судового розгляду є вимога про визнання недійсним договору дарування №19 від 15.01.2016  року, предметом якого є  ѕ часток комплексу будівель та споруд. ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» не є учасником оспорюваного у цій справі договору, а тому доводи скаржника про залучення ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» до участі у справі - безпідставні, так само як і безпідставні доводи банку про те, що обидва ці договори переслідували одну мету - відчуження майна на користь ТОВ «Проско» і вони перебувають у системному взаємозв`язку один з одним. Тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування постановленого рішення. Інших підстав для скасування рішення не наведено.
Крім того, колегія суддів зазначає, що скаржником не спростовано висновки суду першої інстанції,  щодо недоведеності факту укладення між ТОВ "Проско" та ТОВ "Проско Ресурси" договору дарування №19 від 15.01.2016 та за відсутності даного договору обґрунтованим є висновок місцевого суду про відмову у задоволенні позову. 
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Право скаржника не порушено.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні не підтвердились доводи, наведені в апеляційній скарзі, та аргументи  щодо неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права місцевим господарським судом, що призвели до ухвалення  незаконного  рішення, а відтак в силу ст. 276 ГПК України, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  25.02.2020 року у справі №904/4262/17 - без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  25.02.2020 року у справі №904/4262/17 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 у справі №904/4262/17 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню. 
Повний текст складено 20.07.2020  року.
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков 
                    
                                                                                                    Т.А. Верхогляд