ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2753/20 Справа № 197/397/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П., 
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року, яка постановлена суддею Леонідовою О.В. у смт. Широке Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали матеріали справи не містять-
В С Т А Н О В И В:
В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення оплати за надання юридичних послуг, який в подальшому уточнював, та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача вартість послуг за договором про надання юридичних послуг в сумі 774 390 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача кошти на покриття індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 за договором про надання юридичних послуг в сумі 371 493,56 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами в сумі 83 246,93 грн. 
В ході судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 та її представником 07 листопада 2019 року та 04 грудня 2019 року подані клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву позивача ОСОБА_1 
11 березня 2019 року та 28 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів з ПАТ КБ «Надра», ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» щодо виписки про рух коштів на усіх рахунках третьої особи ОСОБА_3 , посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2  та її чоловік ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, позовні вимоги розраховані по ринковій вартості належного відповідачу ОСОБА_2  майна у спільній сумісній власності подружжя.
28 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо ринкової вартості однокімнатної квартири у АДРЕСА_1 , загальної площею 43,60 м2, жилою площею 18,20 м2, яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 , та трьохкімнатної квартири в АДРЕСА_2 , загальної площею 88,80 м2  та жилою площею 51,20 м2, яка зареєстрована за відповідачем   ОСОБА_2  станом на 13 квітня 2017 року; призначення судової інженерно - транспортної оціночно - земельної експертизи, на вирішення якої поставити питання  щодо ринкової вартості земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яке розташоване в АДРЕСА_3 за кадастровим номером 3221480901:01:002:0014, площею 0,245 га, яка зареєстрована за відповідачем  ОСОБА_2  станом на 13 квітня 2017 року; призначення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо ринкової вартості автомобіля Mercedes-Benz 1223 д.н. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 6374 см3 2004 року випуску, автомобіля Mercedes-Benz Sprinter д.н. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2987 см3 2008 року випуску, автомобіля BMW Х5 Drive 30d F15 д.н. НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2993 см3 2013 року випуску, які зареєстровані за третьою особою ОСОБА_3 станом на 13 квітня 2017 року та автомобіля Nissan Qashqai, 2015 року випуску, д.н. НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1598 см3 який зареєстровано за відповідачем  ОСОБА_2  станом на 13 квітня 2017 року та призначення судової інженерно - транспортної - оціночно - будівельної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо ринкової вартості житлового будинку з надвірними забудовами     АДРЕСА_4 ; будівлі ремонтних приміщень загальною площею 881,2 м2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; будівлі блоку допоміжних приміщень загальною площею 683,4 м2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , які зареєстровані за третьою особою ОСОБА_3 станом на 13 квітня 2017 року.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року клопотання відповідача ОСОБА_2 та її представника задоволено.
Встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - 15 днів з дня отримання ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - 15 днів з дня отримання відзиву; третій особі - для надання пояснень - 15 днів з дня отримання копії ухвали.
В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів із ПАТ КБ «Надра», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» щодо виписки про рух коштів на рахунках третьої особи ОСОБА_3 відмовлено.
В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.
Заявлене позивачем в заяві про забезпечення доказів клопотання про призначення експертиз задоволено частково.
Призначено в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення оплати за надання юридичних послуг, оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
1. Яка ринкова вартість станом на 13 квітня 2017 року:
- однокімнатної квартири у АДРЕСА_1 , загальної площею 43,60 м2, жилою площею 18,20 м2, яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 , 
- трьохкімнатної квартири в АДРЕСА_2 , загальної площею 88,80 м2  та жилою площею 51,20 м2, яка зареєстрована за відповідачем   ОСОБА_2 . 
Призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
1. Яка ринкова вартість станом на 13 квітня 2017 року автомобіля Nissan Qashqai д.н. НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1598 см3 2015 року випуску, який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .
В решті в задоволенні клопотання відмовлено.
Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: 03057, м. Київ, вул. Смолянська, 6.
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.
Направлено експертам матеріали цивільної справи № 197/399/17 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення оплати за надання юридичних послуг.
Обов`язок щодо оплати проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .
Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, а саме: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для подальшого її розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання відповідача та її представника про поновлення строку для подання відзиву на позов, оскільки дана цивільна справа розглядається судом першої інстанції більше 2 років з моменту відкриття провадження та судом першої інстанції ухвала про прийняття та відкриття провадження після набрання чинності нової редакції ЦПК України від 03 жовтня 2017 року не постановлялась та справа від 11 березня 2019 року розглядалась за правилами загального провадження, тому строки для подання відзиву відповідачем втрачені.
Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів від ПАТ КБ «Надра», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про рух коштів на рахунках третьої особи ОСОБА_3 , оскільки позивачем, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, надані докази щодо наявності спільних коштів подружжя Заверталюків в установах Банку. 
Крім того апелянт ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем заявлено саме клопотання про призначення судових експертиз, оскільки ним таке клопотання не подавалось, натомість позивачем подана заява про забезпечення доказів шляхом призначення судових експертиз, та судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення доказів, однак призначенні експертизи, про що було ним заявлено у заяві про забезпечення доказів.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні клопотання позивача про забезпечення доказів та призначення по справі судових експертиз, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Відповідач звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника про відкладення розгляду справи та постановив ухвалу про призначення судових експертиз за відсутності відповідача та її представника.
Також відповідач вважає, що суд першої інстанції при прийнятті судових експертиз не навів підстав для їх призначення. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_1 вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами, тому просить залишити її без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді - доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги відповідача заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення оплати за надання юридичних послуг, який в подальшому уточнював, та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача вартість послуг за договором про надання юридичних послуг в сумі 774 390 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача кошти на покриття індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 за договором про надання юридичних послуг в сумі 371 493,56 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами в сумі 83 246,93 грн. том №1 а.с. 1-15, 74-116).
28 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи, судової інженерно - транспортної оціночно - земельної експертизи, судової автотоварознавчої експертизи та судової інженерно - транспортної - оціночно - будівельної експертизи (том №2 а.с. 1-4) та з клопотанням про витребування доказів із ПАТ КБ «Надра», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» щодо виписки про рух коштів на усіх рахунках третьої особи ОСОБА_3 (том №1 а.с. 224-239).
Відповідачем ОСОБА_2 та її представником 07 листопада 2019 року та 04 грудня 2019 року подані клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву позивача ОСОБА_1 (том №2 а.с. 77-80, 88).
Призначаючисудову інженерно - транспортну оціночно - будівельну експертизу та судову автотоварознавчу експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення ринковій вартості належного відповідачу ОСОБА_2 майна у спільній сумісній власності подружжя, необхідно призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи та судової автотоварознавчої експертизи, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів шляхом призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи, судової інженерно - транспортної оціночно - земельної експертизи, судової автотоварознавчої експертизи та судової інженерно - транспортної - оціночно - будівельної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення доказів позивачем ОСОБА_1 не зазначено що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів із ПАТ КБ «Надра», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» щодо виписки про рух коштів на усіх рахунках третьої особи ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано які саме обставини може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи та судової автотоварознавчої експертизи, однак вважає, що ухвала суду про відмову у забезпеченні доказів підлягає скасуванню, та абзац четвертий резолютивної частини ухвали суду викласти в наступній редакції: «заяву позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз задовольнити частково», з наступних підстав
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Відповідно до ч. 3 ст.116 ЦПК України ,заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.
Згідно вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.
Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.
Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).
Відповідно до ч. ч. 1, 3-5 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 Постанови від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи, судової інженерно - транспортної оціночно - земельної експертизи, судової автотоварознавчої експертизи та судової інженерно - транспортної - оціночно - будівельної експертизи, в обґрунтування яких посилався на те, що оскільки позовні вимоги розраховані по ринковій вартості належного відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 майна у спільній сумісній власності та відповідач заперечує проти розміру вартості майна, не пропонуючи свій варіант ринкової вартості майна, тому у даному випадку існує потреба у висновку експерта, та призначення експертизи є способом забезпечення доказів.
Однак, при розгляді заяви про забезпечення доказів суд першої інстанції, задовольняючі частково заяву позивача про забезпечення доказів та призначаючи судову інженерно - транспортну оціночно - будівельну та судову автотоварознавчу експертизи дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз, розглянувши дану заяву по суті та частково задовольнивши її. При цьому, суд першої інстанції правильно встановив, для встановлення ринковій вартості належного відповідачу ОСОБА_2 майна у спільній сумісній власності подружжя, необхідно призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи та судової автотоварознавчої експертизи, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем заявлено саме клопотання про призначення судових експертиз, оскільки ним таке клопотання не подавалось, натомість позивачем подана заява про забезпечення доказів шляхом призначення судових експертиз, натомість судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення доказів заслуговують на увагу, а ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз підлягає скасуванню та абзац четвертий резолютивної частини ухвали суду необхідно викласти в наступній редакції: «заяву позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз задовольнити частково».
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання відповідача та її представника щодо поновлення строку для подання відзиву на позов, оскільки дана цивільна справа розглядається судом першої інстанції більше 2 років з моменту відкриття провадження та судом першої інстанції ухвала про прийняття та відкриття провадження після набрання чинності нової редакції ЦПК України від 03 жовтня 2017 року не постановлялась та справа від 11 березня 2019 року розглядалась за правилами загального провадження, тому строки для подання відзиву відповідачем втрачен заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Згідно ст. 128 ЦПК України, в редакції 2004 року, після одержання копій ухвали про відкриття провадження у справі і позовної заяви відповідач має право подати суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення; відповідач може заперечувати проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення до суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі; заперечення проти позову можуть стосуватися всіх заявлених вимог чи їх певної частини або обсягу.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2417 - VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.
Згідно розділу ХІІІ п. 9 перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За правилами статті 187 ЦПК України, в редакції 2017 року,  суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви, про що постановляє ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, в якій, на ряду з іншим, зазначає строк для подання відповідачем відзиву на позов (частина 1, пункт 8 частини 2).
Відповідно до частин 7 і 8 статті 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції 23 травня 2017 року постановлена ухвала про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення оплати за надання юридичних послуг, який в подальшому уточнював, та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача вартість послуг за договором про надання юридичних послуг в сумі 774 390 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача кошти на покриття індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 за договором про надання юридичних послуг в сумі 371 493,56 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами в сумі 83 246,93 грн. та суд запропонував відповідачу надати письмові заперечення проти позову, якщо такі є із зазначенням доказів, що підтверджують заперечення в термін до 16 червня 2017 року (том №1 а.с. 43)
11 березня 2019 року позивачем подана уточнена позовна заява, яка відповідачем була отримана цього ж дня (том №1 а.с. 158).
Таким чином, перебіг п`ятнадцятиденного строку на подання відзиву на позов розпочався 11 березня 2019 року та закінчився 26 березня 2019 року.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник 07 листопада 2019 року та 04 грудня 2019 року подаючи клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву позивача ОСОБА_1 від 23 травня 2017 року, посилались на те, що оскільки відповідач не є фаховим спеціалістом із права, тому відповідач не володіє спеціальними знаннями для підготування заперечень. 
Однак, в порушення вимог ст. 127 ЦПК України, суд першої інстанції не перевірив причину пропущення строку для подачі відзиву, оскільки посилання відповідача на її необізнаність в галузі права, колегія суддів вважає причиною такою, що не є поважною.
Враховуючи, що відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву, брала участь у судових засіданнях по розгляду справи, не була обмежена в праві надання доказів на спростування позовних вимог, колегія судів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку щодо встановлення строку відповідачу для подання відзиву, у зв`язку з чим ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні вказаних вимог.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції при прийнятті судових експертиз не навів підстав для їх призначення, оскільки для встановлення ринковій вартості належного відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 майна у спільній сумісній власності подружжя, необхідно призначення судової інженерно - транспортної оціночно - будівельної експертизи та судової автотоварознавчої експертизи, без проведення яких встановити відповідні обставини неможливо. 
У зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність призначення зазначених вище експертиз. 
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та постановив ухвалу про призначення судових експертиз за відсутності відповідача та її представника, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, сторони були повідомлені про день та час розгляду справи належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, до початку судового засідання, яке було призначено на 05 грудня 2019 року представником позивача 04 грудня 2019 року надана заява про відкладення розгляду справи, для ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 82, 87), натомість, враховуючи, що в провадженні суду позовна заява перебуває з 20 квітня 2017 року, за клопотаннями відповідача розгляд справи відкладався неодноразово, відповідно до журналу судового засідання 28 серпня 2019 року судом вирішувалось питання стосовно заявленої заяви позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз, тобто позивач була обізнана про її наявність, за її клопотанням було оголошено перерву та 04 листопада 2019 року та 05 грудня 2019 року відповідач не з`являлась, про наявність поважних причин неявки в судове засідання суд не повідомила. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 02 грудня 2019 було укладено договір про надання юридичних послуг з адвокатом Тарасюк В.В., судове засідання було призначено на 05 грудня 2019 року на 13 годин 40 хвилин, тобто судом надано час для ознайомлення з матеріалами справи, при цьому ані відповідач, ані її представник, будучі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України не з`явились.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів від ПАТ КБ «Надра», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про рух коштів на рахунках третьої особи ОСОБА_3 , оскільки позивачем не обґрунтовано обставини необхідні витребування зазначених доказів та зазначені позивачем вимоги в клопотанні виходять за межі позовних вимог.
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз - скасуванню та абзац четвертий резолютивної частини ухвали суду необхідно викласти в наступній редакції: «заяву позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз задовольнити частково» та ухвалу суду в частині встановлення строку відповідачу для подання відзиву на позов - 15 днів з дня отримання ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - 15 днів з дня отримання відзиву; третій особі - для надання пояснень - 15 днів з дня отримання копії підлягає скасуванню та прийняття в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні заяви в цій частині.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, ст. 376 ЦПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року в частині встановлення строку відповідачу для подання відзиву на позов - 15 днів з дня отримання ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - 15 днів з дня отримання відзиву; третій особі - для надання пояснень - 15 днів з дня отримання копії ухвали скасувати.
Відмовити у встановленні строку відповідачу ОСОБА_2 для подання відзиву на позов - 15 днів з дня отримання ухвали; позивачу ОСОБА_1 - для подання відповіді на відзив - 15 днів з дня отримання відзиву; третій особі ОСОБА_3 - для надання пояснень - 15 днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз скасувати та абзац четвертий резолютивної частини ухвали суду викласти в наступній редакції: «заяву позивача про забезпечення доказів шляхом призначення експертиз задовольнити частково».
В іншій частини ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 17 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: