ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2020 р.           Справа№ 910/14499/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Кропивної Л.В. 
 
за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» на рішення Господарського суду міста Києва від  05.12.2019 (повний текст складено 23.12.2019) у справі №910/14499/18 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект»
до 1) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",
     2)Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс»
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГК-1»
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Логістік Україна»,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Альянс Україна»
про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії,-

за участю представників згідно протоколу судового засідання 

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (далі також - позивач, ТОВ «Авантаж Інспект») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі також - відповідач - 1, ПАТ «Укрзалізниця») та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма «Адекс» (далі також - відповідач - 2, ТОВ ВКФ «Адекс»), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГК-1» (далі також - третя особа, ТОВ «ВГК-1»), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Логістік Україна» (далі також - третя особа -1, ТОВ «Інтер Логістік Україна»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Альянс Україна» (далі також - третя особа - 2, ТОВ «Транс-Альянс Україна») про:
визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (код ЄДРПОУ 39400733) права власності на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984;
витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної фірми «Адекс» (код ЄДРПОУ 19337742) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (код ЄДРПОУ 39400733) напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984;
визнання протиправним внесення Філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 ознаку «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма «Адекс» (код ЄДРПОУ 19337742)» та зобов`язати Філію «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40081258) скасувати реєстрацію власних вантажних вагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 в АБД ПВ за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційною фірмою «Адекс» (код ЄДРПОУ 19337742);
зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» зареєструвати право власності на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984 за товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» шляхом внесення до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 ознаку «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/14466/18 в задоволенні позову про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.
Розглядаючи спір про визнання права власності на спірні вагони, суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин існування двох дійсних договорів: договору поставки № 2008/18 від 20.08.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Альянс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» та договору купівлі-продажу №01-03/04 від 03.04.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Альянс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою «Адекс», предметом яких є одні і ті ж вагони. У зв`язку з цим, з метою з`ясування обставин набуття права власності на спірні вагони, судом застосовано приписи статті 334 Цивільного кодексу України, та встановлено набуття спірних вагонів у власність не позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект», а відповідачем 2 - Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс», оскільки підписання актів приймання - передачі №8 від 31.08.2018, № 9 від 31.08.2018 та № 10 від 31.08.2018 на станції Куп`янськ у сукупності із встановленими судом обставинами перебування на цій станції саме порожніх вагонів свідчить про фактичне передання цих вагонів їх попереднім власником новому.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/14499/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою, ТОВ «Авантаж Інспект» посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції щодо завантаженості спірних вагонів на момент підписання актів приймання-передачі між ТОВ «Авантаж Інспект» та ТОВ «Транс-Альянс Україна», наведених у рішенні даних дислокації вагонів, кількості вагонів, придбаних ТОВ «ВГК-1» та проданих ТОВ «Авантаж Інспект», значення місця підписання актів приймання-передачі спірних вагонів. Судом першої інстанції неправильно застосовано приписи статті 334 Цивільного кодексу України, статті 91 Господарського процесуального кодексу України. У порушення вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України, надано преюдиційного значення обставинам справи, відсутнім у рішенні, на яке послався суд першої інстанції, а саме, щодо передачі спірних вагонів ТОВ «Транс-Альянс-Україна» ТОВ «ВКФ «Адекс». Судом безпідставно відхилено доводи позивача стосовно направлення ТОВ «Транс-Альянс-Україна» спірних вагонів у ремонтне депо від імені позивача.
Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» подано відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач-2 підтримує подані суду першої інстанції пояснення, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Обґрунтовуючи таку позицію, ТОВ ВКФ «Адекс» вказує на мотивованості висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Вважає, що судом в оскаржуваному рішенні висвітлено усі обставини справи, що мають значення для її розгляду по суті, а також надано їм належну юридичну оцінку.
Позивачем подано пояснення, в яких заперечує проти припущень наведених відповідачем-2 у відзиві на апеляційну скаргу та вважає їх недостовірними, помилковими, необґрунтованими та такими, що жодним чином не спростовують доводів апеляційної скарги.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу ТОВ «Авантаж Інстпект» разом із матеріалами справи передано на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/14499/18 та призначено розгляд справи на 20.02.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 оголошено перерву та призначено судове засідання на 19.03.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 розгляд апеляційної скарги у справі №910/14499/18 призначено на 16.04.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 повідомлено учасників провадження, що розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» на рішення Господарського суду міста Києва від  05.12.2019 у справі №910/14499/18 16.04.2020 не відбудеться та зазначено, що про розгляд апеляційної скарги учасників справи буде повідомлено після закінчення карантинних заходів.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» на рішення Господарського суду міста Києва від  05.12.2019 у справі №910/14499/18  прийнято до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2020 розгляд справи №910/14499/18 призначено на 26.05.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 розгляд справи №910/14499/18 відкладено на 18.06.2020.
У судовому засіданні, яке відбулось 18.06.2020 оголошено перерву до 02.07.2020.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, між АТ «Сталь Транс» як продавцем, та ТОВ «Транс-Альянс-Україна» як покупцем укладено 28.12.2017 договір купівлі-продажу №СТ-59 (далі за текстом договір №СТ-59). За пунктом 2.1. договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар відповідно до Специфікацій до договору. За пунктом 2.2. договору найменування товару, мережеві восьмизначні номери, кількість, ціна, період поставки, базис поставки, найменування та реквізити вантажоотримувача вказуються у специфікаціях до договору.
Відповідно до пункту 5.1. Договору, датою поставки товару та переходу права власності на цей товар є дата підписання обома сторонами акту приймання-передачі товару і товарної накладної форми ТОРГ-12, яка відповідає даті прибуття Товару на станцію поставки товару, вказаній у залізничній накладній.
Специфікацією №1 від 28.12.2017 до договору №СТ-59 від 28.12.2017 сторони визначили перелік із 40 вагонів, які продавець продає, а покупець - купує. До переліку включено напіввагони №52176807, №52302460, № 52225984.
У подальшому, 03.04.2018 між ТОВ «Транс-Альянс Україна», в якості продавця та ТОВ «Виробничо - Комерційна фірма «Адекс», а якості покупця було укладено договір купівлі-продажу №01- 03/04 (далі за текстом - договір №01- 03/04). Відповідно до п.1.1. цього договору покупець зобов`язаний прийняти і оплатити, а продавець зобов`язується продати і передати покупцю бувші в експлуатації залізничні вантажні вагони в асортименті, по цінам і в кількості, вказаним у специфікаціях, оформлених у відповідності з формою додатку №1 до даного договору, які є невід`ємною частиною цього договору. 
Відповідно до п. 3.1. передача вагонів здійснюється продавцем на умовах EXW. Станція приймання-передачі - Куп`янськ.
До специфікації №1 від 03.04.2018 (пункт 3) включено напіввагон № 52302460, а до специфікації №4 від 10.05.2018 (пункти 1, 4) включено піввагони №52176807 та №52225984.
Також, 15.08.2018 між ТОВ «Транс - Альянс Україна» як продавцем та ТОВ «ВГК-1» як покупцем укладено договір поставки № 15-08/18 від 15.08.2018 (далі за текстом договір № 15-08/18. За пунктом 1.1. договору покупець зобов`язується прийняти та оплатити, а продавець зобов`язується продати залізничні напіввагони, що були у вжитку в кількості 2 (дві) одиниці, за ціною вказаною в специфікаціях.
Передача вагонів здійснюється на умовах EXW (станція прийому - передачі: Куп`янськ), згідно з правилами «Інкотермс - 2010». Назва станції прийому - передачі вказується в специфікації та акті прийому - передачі вагонів д договору (п. 3.1. договору № 15-08/18).
Відповідно до акту прийому - передачі № 2 від 20.08.2018 покупець прийняв від продавця напіввагон № 52176807, акту прийому-передачі №3 від 21.08.2018 - напіввагони № 52225984 та № 52302460.
Цього ж місяця, 20.08.2018 між ТОВ «Авантаж Інспект», як покупцем, та ТОВ «ВГК-1», як продавцем, укладено договір поставки № 2008/18 (далі за текстом - договір № 2008/18), відповідно до п. 1.1. якого покупець зобов`язується прийняти та оплатити, а продавець зобов`язується продати залізничні напіввагони, що були у вжитку, термін служби яких більше 22 років (далі - вагони), в кількості 3 одиниці, за ціною, вказаною в специфікаціях (відповідно з формою додатку 3 1 до договору), які є невід`ємними частинами договору.
Відповідно до п. 2.2. договору № 2008/18 ціна кожного вагона, його номер, модель і дата побудови вказуються в специфікаціях (відповідно до форми додатку до цього договору) і є невід`ємними частинами цього договору.
Оплата здійснюється покупцем окремо по кожній партії вагонів, зазначених в специфікаціях до цього договору, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця 100% передоплати за партію вагонів, зазначеної в специфікаціях протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку продавця та огляду вагонів згідно п.3.7. договору (п. 2.3. договору № 2008/18).
Як підтверджується підписаними сторонами договору специфікацією № 1 від 20.08.2018, № 2 від 21.08.2018 та № 3 від23.08.2018 предметом поставки є
за специфікацією №1 - напіввагон №52176807 (дата виготовлення 28.09.1994, напіввагон моделі 12-132, вартістю 444 640,00 грн);
за специфікацією №2 - напіввагон №52302460 (дата виготовлення 01.12.1993, напіввагон моделі 12-132, вартістю 445 280,00 грн);
за специфікацією №3 - напіввагон № 52225984 (дата виготовлення 28.11.1994, напіввагон моделі 12-132, вартістю 445 280,00 грн).
Отже, матеріалами справи підтверджується наявність кількох договорів купівлі-продажу предметом яких виступили напіввагони № 52176807, № 52225984 та № 52302460.
При цьому, сторонами спору не заперечується набуття цих напіввагонів у власність ТОВ «Транс-Альянс-Україна» за договором №СТ-59. 
Одночасно, розглядаючи спір по суті, колегія суддів враховує, що АТ «Сталь Транс» та ТОВ «Транс-Альянс-Україна» у місті Москва 13.08.2018 підписано Акт приймання-передачі №6 Товару до договору купівлі-продажу №СТ-59 від 28.12.2017 (далі також акт приймання-передачі від 13.08.2018 №6), відповідно до якого АТ «Сталь Транс» як продавець передав, а ТОВ «Транс-Альянс-Україна» як покупець прийняв Товар у кількості 3 (три) одиниці, а саме: напіввагон №52176807 (рік виготовлення 1994, модель 12-132); напіввагон №52302460 (рік виготовлення 1994, модель 12-132); за напіввагон № 52225984 (рік виготовлення 1994, модель 12-132). Матеріали справи також містять лист від 06.09.2018 Федерального агентства залізничного транспорту адресований начальнику інформаційно-обчислювального центру залізничних адміністрацій, яким підтверджено продаж за договором поставки 7 вагонів AT «Сталь Транс» резиденту України - ТОВ «Транс Альянс Україна», у тому числі, напіввагонів № 52176807, № 52225984 та № 52302460.
У серпні 2018 року, і ТОВ «Авантаж Інспект», і ТОВ «ВКФ «Адекс» підписано з ТОВ «Транс-Альянс-Україна» акти прийому-передачі напіввагонів № 52176807, № 52225984 та № 52302460. 
Позивачем до матеріалів справи долучено лист ТОВ «Транс-Альянс-Україна» від 12.10.2018 №01-12/10, яким повідомляється про продаж спірних напіввагонів лиже ТОВ «Авантаж Інспект».
28.09.2018, ТОВ «ВКФ «Адекс» звернулось до Філії «ГІОЦ» ПАТ «Укрзалізниця» із заявкою на внесення (зміни) даних в АБД ПВ по власних вантажних вагонах, якою просило внести нові дані щодо власника у тому числі напіввагонів № 52176807, № 52225984 та № 52302460.
Філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» внесено до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) ознаку «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма «Адекс» на підставі заявки ТОВ «ВКФ «Адекс»
ТОВ «Авантаж Інспект», вважаючи, що саме ним набуто право власності на спірні на піввагони звернувся до суду із позовними вимогами про визнання за ним права власності на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984 та витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної фірми «Адекс» цих напіввагонів.
Місцевий господарський суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, з посиланням на встановлену судом обставину фактичного передання спірних напіввагонів ТОВ «Транс-Альянс-Україна» саме ТОВ «ВКФ «Адекс» на умовах та у порядку визначеному укладеним між ним договором купівлі-продажу №01- 03/04.
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком погодитись не може у зв`язку з таким.
За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа/суб`єкт господарювання має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного/господарського законодавства.
Водночас, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18). 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Обраний заявником спосіб захисту має гарантувати практичну та ефективну можливість захисту порушеного права.
Як унормовано статтею 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як визнання права власності (стаття 392 Цивільного кодексу України) та витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України).
Верховним Судом у постанові від 20.03.2019 у справі №905/969/18 зауважено, що вимога титульного володільця про визнання права власності є додатковою до вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння і є такою, що супроводжує віндикаційний позов.
Як унормовано статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу  України, слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 02.05.2018 у справі №914/904/17 та від 27.06.2018 у справі №904/8186/17, від 11.04.2019 у справі №  910/8880/18.
Одночасно, постановою від 09.04.2019 у справі № 905/3375/15 Верховний Суд наголосив, що у розумінні наведених норм, позов про визнання права власності у порядку статті 392 Цивільного кодексу України пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду.
Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником, а відповідачем - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, яка має до майна власний інтерес.
У цій же постанові Верховний Суд зробив висновок, що оскільки відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, то з`ясуванню судом, зокрема, підлягає те, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.
За положеннями статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикаційним є позов неволодіючого власника індивідуально-визначеної речі до її незаконного володільця про витребування речі із володіння останнього. Таким чином, розглядаючи такий позов, суд повинен встановити доведеність або недоведеність таких обставин:
а) наявність у позивача права власності на витребовувану річ;
б) фактичне володіння річчю здійснюється відповідачем;
в) відсутність у відповідача правового титулу щодо володіння витребовуваною позивачем річчю.
У віндикаційному позові важливим аспектом доказування є встановлення відсутності у відповідача правового титулу щодо володіння витребовуваною позивачем річчю. Відповідачем за віндикацією є незаконний власник, що означає відсутність у відповідача будь-якого правового титулу щодо спірного майна, який би породжував правомочність володіння цією річчю.
Відтак, у розрізі заявлених позивачем вимог першочерговим є з`ясування з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності. ТОВ «Авантаж Інспект» та ТОВ «ВКС «Адекс» стверджують, що набули право власності на спірні вагони на підставі правочинів, позивач на підставі договору поставки № 2008/18 від 20.08.2018, а відповідач - 2 на підставі договору купівлі-продажу №01- 03/04 від 03.04.2018.
Згідно з частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Поряд з цим, стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин другої та третьої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Як унормовано статтею 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.
Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 у справі №        922/1890/14 здійснюючи перевірку правильності застосування судами статті 334 Цивільного кодексу України до схожих спірних правовідносин сторін дійшов висновку про те, що оскільки передача об`єкта позики (дизельне паливо) саме за актом приймання-передачі передбачена умовами договору, то суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що з моменту його підписання відповідач вважається таким, що набув права власності на об`єкт позики.
Як підтверджується матеріалами справи, договором №2008/18 ТОВ «ВГК-1» та ТОВ «Авантаж Інспект» розділом 3 «Терміни та умови продажу» погодили:
передача вагонів здійснюється на умовах DDP (станція прийому - передачі вагона на території України), згідно з правилами «Інкотермс - 2010». Назва станції прийому - передачі вказується в специфікації та акті прийому - передачі вагонів до договору (п.3.1);
поставка вагонів здійснюється продавцем партіями в терміни і по відвантажувальним реквізитам вантажоодержувача, зазначених сторонами у специфікаціях до цього договору (п.3.2);
вагони передаються в розпорядження покупця в порожньому стані на станції прийому-передачі вагонів. На підтвердження прийняття вагонів сторони підписують акт прийому-передачі вагонів із зазначенням номерів вагонів, станції прийому-передачі і ціни вагонів за формою, зазначеною в додатку до цього контракту. Датою (моментом) виконання продавцем зобов`язань по постачанню вагонів, датою поставки, датою переходу права власності на вагони, а також дата переходу від продавця до покупця ризику випадкової загибелі або псування вагонів є дата передачі вагонів на станції прийому-передачі - дата штемпеля на залізничній накладній станції прикордонного прийому - передачі (п. 3.3).
Відповідно до Міжнародних правил Інкотермс 2010 - передача вагонів на умовах DDP (ELIVERED DUTY PAID (... named place of destination)/ПОСТАВКА ЗІ СПЛАТОЮ МИТА (... назва місця призначення) термін «поставка  зі  сплатою  мита»  означає,  що  продавець здійснює поставку покупцю товару,  який пройшов митне очищення для імпорту,  без  розвантаження  з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення.  Продавець несе всі  витрати та ризики,  пов`язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під  словом  "мито"  тут розуміється  відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних  процедур,  а  також  оплата  витрат  митного очищення,  податків,  митних  і  інших зборів) на імпорт до країни призначення. Якщо термін   EXW  покладає  на  продавця  мінімальний  обсяг обов`язків,  термін DDP передбачає максимальний  обсяг  обов`язків продавця.
Як підтверджується матеріалами справи, митне оформлення вагонів № 52176807, № 52302460, № 52225984 ТОВ «Транс Альянс Україна» було здійснено на підставі імпортних вантажно-митних декларацій № UA807010/2018/010543 від 20.08.2018, № UA807010/2018/010595 від 21.08.2018 та № UA807010/2018/010696 від 23.08.2018.
Специфікаціями до договору № 1 від 20.08.2018, № 2 від 21.08.2018 та № 3 від 23.08.2018 сторони погодили передачу позивачу обумовлених ними вагонів на станції прийому-передачі 430002 - Купянськ - Сорт. При цьому, ціна вказана на умовах DDP, а поставка товару здійснюється на умовах DАP.
Відповідно до Міжнародних правил Інкотермс 2010 - передача вагонів на умовах DAP - DELIVERED AT PLACE / ПОСТАВКА В МІСЦІ ПРИЗНАЧЕННЯ означає, що продавець здійснює поставку, коли товар надано у розпорядження покупця на транспортному засобі і товар готовий до розвантаження у погодженому сторонами місці поставки. Продавець несе усі ризики пов`язані із доставкою товару до місця поставки.
Отже, по-перше, умовами договору сторони погодили, що товар вважається поставленим у момент прибуття їх на станцію Купянск - Сорт, а, по-друге, що поставка вважається здійсненою за умови надання продавцем вагонів у розпорядження покупцю у місці поставки.
За статтею 644 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Факт поставки підтверджується складеним та підписаним сторонами актом приймання-передачі вагонів.
Як убачається із копії інформації про вагонні операції за період з 01.07.2018 по 01.11.2018:
Вагон № 52302460:
- перебував на станції Куп`янськ - С з 10.08.2018 по 27.08.2018 з вантажем - гематит;
- перебував на станції Куп`янськ - С з 28.08.2018 по 22.10.2018 на ремонті;
- направлений на станцію Костянтинів з 24.10.2018;
Вагон № 52176807:
- перебував на станції Куп`янськ - С з 10.08.2018 по 27.08.2018 з вантажем - сталь лист пр;
- перебував на станції Куп`янськ - С з 28.08.2018 по 22.10.2018 на ремонті;
- направлений на станцію Костянтинів з 24.10.2018;
Вагон 52225984:
- перебував на станції Куп`янськ - С з 10.08.2018 по 03.09.2018 з вантажем - вугілля СС;
- перебував на станції Куп`янськ - С з 04.09.2018 по 22.10.2018 на ремонті;
- направлений на станцію Костянтинів з 24.10.2018.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що у момент підписання ТОВ «ВГК-1» та ТОВ «Авантаж» актів приймання-передачі № 1 від 20.08.2018, № 2 від 21.08.2018 та № 3 від 23.08.2018, спірні вагони перебували на станції Куп`янськ - Сорт.
Одночасно, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із наданою місцевим судом оцінкою необхідності перебування цих вагонів на станції призначення порожніми, як і обов`язковості підписання актів прийому-передачі на станції призначення, а не у місті Києві.
Так, за приписами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
За частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
Поставка продавцем вагонів у порожньому стані, передбачена п. 3.1. договору №2008/18 є визначеною сторонами умовою належного виконання зобов`язання, а місцем виконання, з огляду на приписи частини першої статті 532 Цивільного кодексу України - станція призначення визначена у специфікації.
Одночасно, сторони не зобов`язані, з огляду на положення погоджених сторонами умов договору, забезпечити здійснення такої юридично значимої дії як підписання акту приймання-передачі товару саме на станції призначення.
Як унормовано статтею 334 Цивільного кодексу України, переданням майна вважається вручення його набувачеві. Враховуючи параметри майна, що є предметом спору, його вручення здійснюється шляхом підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. А, згідно частини першої статті 664 Цивільного кодексу України, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Отже, підтвердженням такого передання та надання товару у розпорядження покупця (товар готовий до передання у належному місці і покупець поінформований про це) є дата підписання акту та підписання його уповноваженими особами, а не з`ясування питання чи були спірні вагони порожніми на момент їх прийняття, та чи був спірний акт підписаний на станції призначення. Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд першої інстанції помилково ототожнив належне виконання зобов`язання з поставки товару із фактом передання такого товару продавцем покупцю, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків, що зазначення сторонами місця їх складення у місті Києві не може підтверджувати передання спірних вагонів. Доводи позивача у цій частині є обґрунтованими.
Більше того, слідуючи логікою суду, акти, підписані між АТ «Сталь Транс» та ТОВ «Транс-Альянс-Україна» у місті Москва не породили виникнення у ТОВ «Транс-Альянс-Україна» прав продавця.
При цьому, судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою направлення спірних вагонів у ремонтне депо станції Куп`янськ - Сорт. 
Так, як підтверджується накладною №44049609 від 28.08.2018, ТОВ «Транс-Альянс-Україна» напіввагони №5217680 та №52302460 направлено у вагонне депо станції «Купянськ - Сорт» для проведення ремонту. У графі 14 «Платник» зазначено «ТОВ «Авантаж - Інспект», у графі 21 «Найменування вантажу» вказано «Вагоны железнодорожные порожние, перевозимые на своих осях, пересылаемые в ремонт или из ремонта», а також «Власний вагон. Власник АО «Сталь Транс».
Накладною №44125383 від 04.09.2018 підтверджується направлення у вагонне депо станції «Купянськ - Сорт» для проведення ремонту напіввагону №52225984. У графі 14 «Платник» зазначено «ТОВ «Авантаж - Інспект», у графі 21 «Найменування вантажу» вказано «Вагоны железнодорожные порожние, перевозимые на своих осях, пересылаемые в ремонт или из ремонта», а також «Власний вагон. Власник АО «Сталь Транс».
Договором від 09.07.2018 №21/18-р, укладеним між «ТОВ «Авантаж - Інспект» як замовником та ТОВ «Вагат-Транс» як виконавцем, сторони пунктом 1.1. погодили, що виконавець зобов`язується відповідно до цього договору, на свій ризик та за завданням замовника надати послуги (далі - Роботи) з деповського та капітального ремонту вагонів власності замовника або орендованих замовником у іншого власника, або якими замовник розпоряджається згідно зобов`язань по іншим угодам згідно Керівництва по деповському ремонту вагонів ЦВ-0142 та Керівництва по капітальному ремонту вагонів ЦВ-0016, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Пунктом 1.2. сторони визначились, що Графік подання вагонів виконавцю для виконання робіт та їх номери визначаються сторонами окремо (додаток №1).
Додатково, з метою надання роз`яснень суду щодо питань, які виникли під час розгляду справи по суті, позивачем надано копії переліків про списання коштів з особового рахунку ТОВ «Авантаж Інспект», переписка позивача та ТОВ «Вагат-Транс» щодо направлення спірних вагонів у ремонтне депо.
Судом зауважено, що подані позивачем докази є неналежними у розумінні статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки подані уже після того, як суд перейшов до розгляду справи по суті.
Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, оскільки питання направлення спірних вагонів у ремонтне депо висвітлено позивачем під час подання позову. До позову додані накладні, що підтверджують операцію та договір на виконання робіт. Оскільки у подальшому, позивачем подавалась докази для уточнення доводів та доказів поданих під час звернення із позовом та у зв`язку із наданням роз`яснень на вимогу суду, у суду не було правових підстав для кваліфікації таких доказів, як неналежних.
Одночасно, існування вказаних накладних також підтверджує, що первісний продавець передав спірні вагони у розпорядження кінцевому покупцю, які були  направлі у ремонтне депо 28.08.2018 та 04.09.2018. 
Тобто, матеріалами справи підтверджується і обставина передачі спірних вагонів позивачу (ст. 334 Цивільного кодексу України), і обставина надання їх йому у розпорядження (ст. 664 Цивільного кодексу України).
Одночасно, колегія суддів враховує, що набуття позивачем саме спірних вагонів у власність підтверджується також підписаними сторонами видатковими накладними № 1800011 від 20.08.2018, № 1800014 від 21.08.2018 та № 1800015 від 23.08.2018 та платіжними дорученнями № 618 від 21.08.2018, № 620 від 22.08.2018, та № 621 від 23.08.2018, кожна з яких містить посилання на здійснення оплати саме за напіввагони № 52176807, № 52302460, № 52225984.
Натомість, на підтвердження набуття права власності на спірні вагони Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою «Адекс», товариство надало укладений між ним та ТОВ «Транс-Альянс-Україна» договір поставки №01- 03/04, підписані у межах договору Специфікацієї №1 від 03.04.2018 (пункт 3), якою визначено спірний вагон № 52302460, Специфікацією №4 від 10.05.2018 (пункти 1, 4), якою визначено спірні вагони №52176807 та №52225984.
У період з 05.04.2018 по 25.05.2018 відповідачем - 2 було здійснено оплату на користь третьої особи - 3 за договором №01- 03/04 за придбані 17 вагонів в загальному розмірі 6 707 412,80 грн, докази чого надані в матеріали справи. Одночасно, платіжні документи містять лише посилання на договір, однак, жодного зауваження який саме товар придбано - вказані документи не містять.
Встановлюючи право власності за відповідачем-2 місцевий суд виходив із підписання ТОВ «Транс-Альянс-Україна» та відповідачем-2 акту приймання-передачі №8 від 31.08.2018, акту приймання-передачі № 9 від 31.08.2018, акту приймання-передачі № 10 від 31.08.2018, які були складені в м. Куп`янськ щодо порожніх вагонів. Крім того, відповідачем надані в матеріали справи копії актів технічного огляду вагонів № 52176807, № 52302460, № 52225984 від 31.08.2018 складені лише представниками самого відповідача.
Крім цього, судом здійснено посилання на судове рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі №910/15836/18 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс - Альянс Україна» про стягнення 2                600                000, 00 грн попередньої оплати по договору № 01-03/04 від 03.04.2018, яким, на переконання суду встановлено факт передання спірних вагонів, відповідачу-2.
Разом з цим, згадане рішення суду не містить жодного посилання, за яким би можна було ідентифікувати які саме вагони було передано сторонами у виконання договору поставки.
Надаючи оцінку встановленим під час апеляційного розгляду справи обставинам перебування спірних вагонів на станції призначення на момент підписання ТОВ «ВГК-1» та ТОВ «Авантаж Інспект» актів приймання-передачі, підписаних раніше ніж з ТОВ «ВКФ «Адекс», як і надання спірних вагонів у розпорядження позивачу, а також скерування їх до ремонтного депо у порядку, визначеному укладеним між позивачем і ТОВ «Вагат-Транс» договору у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про набуття спірних вагонів у власність саме позивачем, а не ТОВ «ВКФ «Адекс».
Одночасно, колегія суддів не приймає у якості доказів передачі спірних вагонів товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Альянс-Україна» товариству з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Адекс» підписані між ними акти прийому-передачі спірних вагонів №8 від 31.08.2018, № 9 від 31.08.2018 та № 10 від 31.08.2018, оскільки на дату їх підписання 31.08.2018, ТОВ «Транс-Альянс-Україна» наявне у нього право передачі щодо спірних вагонів реалізував на користь ТОВ «Авантаж Інспект», підписавши аналогічні акти прийому-передачі товару за договором, однак, дещо раніше, за актом прийому-передачі № 1 - 20.08.2018, за актом № 2 - 21.08.2018 та за актом № 3 - 23.08.2018.
Зверненням до відповідача-1 із заявкою про зміну власника вагонів, подальша реєстрація цих змін, як і наявний у матеріалах справи лист керівника ТОВ «ВКФ «Адекс» від 31.08.2018 адресований начальнику станції Індустріальна регіональної філії Південної залізної дороги, в якому відповідач просив узгодити приписку, в тому числі спірних вагонів, до станції Індустріальна, із резолюцією «не заперечую», свідчить про позбавлення позивача як власника правомочностями щодо володіння спірним майном шляхом здійснення розпорядженням цими вагонами ТОВ «ВКФ «Адекс» на власний розсуд.           
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про визнання права власності на спірні вагони, та про витребування цих вагонів із чужого незаконного володіння ТОВ «ВКФ «Адекс».
Одночасно, постановою від 23.07.2019 у справі №924/964/18 Верховний Суд наголосив, що спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватися від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем, а позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. 
Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але й бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Як підтверджується матеріалами справи у своїй діяльності Філія «ГІОЦ» (відповідач - 1) щодо реєстрації прав на вагони керується Порядком внесення (зміни) даних по власних вантажних вагонах до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, затвердженим від 25.03.2015 заступником генерального директора Жураківським В.О. (надалі - Порядок), розробленим у відповідності до Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 (надалі - Правила експлуатації № 17), зареєстрованими в МЮУ 14.02.2015 р. за № 168/26613 та Методичним положенням по веденню Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, затвердженим на шістдесят першому засідання Ради із залізничного транспорту держав - учасниць Співдружності 21-22 жовтня 2014 року в м. Баку (із змінами і доповненнями, затвердженими на нараді уповноважених представників залізничних адміністрацій 17-18 грудня 2014 року).
У відповідності до п. 1.1 Порядку, він розповсюджується на вантажні вагони, що перебувають у власності операторів, підприємств, організацій, установ, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності, які орендують їх в інших власників або якими вони володіють на підставі договору управління майна, договору про спільну діяльність тощо, а також на вагони, які перебувають на балансі державних вагонних компаній.
У пункті 1.2 Порядку зазначено, що ГІОЦ Укрзалізниці - державне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці", однією з функцій якого є ведення інформаційних баз та класифікаторів вантажних вагонів.
Таким чином, основним завданням відповідача 1, є ведення інформаційних баз та класифікаторів як по власних вантажних вагонах, так і по вантажних вагонах міждержавного рівня. Відповідно відповідач 1 - є установою, яка здійснює облік права власності на вантажні вагони.
Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що внесення даних по власних вантажних вагонах до ЛБД ПВ Укрзалізниці та АБД ПВ міждержавного рівня здійснюється ГІОЦ Укрзалізниці за заявкою НЧ залізниці в тижневий термін з моменту отримання заявки. При цьому ГІОЦ Укрзалізниці проводить перевірку документів на відповідність їх інформаційним базам та Методичним положенням.
Згідно пункту 1.2 Порядку, НЧ залізниці - служба статистики залізниці, однією з функцій якої є приймання та перевірка документів власника вагонів за місцем їх приписки.
У відповідності до підпункту 2.2 пункту 2 Порядку, для внесення (зміни) даних по власних вантажних вагонах в АБД ПВ НЧ залізниці приписки вагону отримує від власника вагонів заявку за формою додатку 1 до цього Порядку та відповідний пакет документів. Документи пред`являються в оригіналах та в копіях, завірених підписом і печаткою власника вагонів. Працівниками НЧ залізниці надані копії звіряються з оригіналами документів, завіряються підписом особи, що здійснила перевірку та печаткою НЧ. Оригінали документів повертаються власнику.
Матеріалами справи підтверджено, що реєстрація спірних вагонів за відповідачем - 2 відбулася на підставі заявки відповідача - 2 від 28.09.2018 на внесення (зміни) даних в АБД ПВ по власним вантажним вагонам та доданих до неї документів у відповідності до Порядку внесення (змін) даних по власних вантажних вагонах до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів. В підтвердження набуття права власності на спірні вагони заявник надав договір поставки №01-03/04 від 03.04.2018 та актів приймання - передачі №8 від 31.08.2018, № 9 від 31.08.2018 та № 10 від 31.08.2018.
Однак, судом під час апеляційного провадження встановлено, що заявник не міг набути права власності на спірні вагони, оскільки вони уже були передані ТОВ «ВКГ-1» позивачу у справі, що свідчить про проведення державної реєстрації на підставі документів, які таке право не підтверджують. Наведена обставина свідчить про протиправність прийнятого відповідачем 1 рішення про реєстрацію спірних вагонів за відповідачем 2.
У зв`язку з чим, та оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про визнання за ним права власності на спірні ваготи, то, відповідно, підлягає задоволенню вимога про скасування реєстрацію власних вантажних вагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 в АБД ПВ за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційною фірмою «Адекс» (код ЄДРПОУ 19337742).
Водночас, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про зобов`язання Публічного акціонерного товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» зареєструвати право власності на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984 за товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» шляхом внесення до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 ознаку «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект», оскільки вказані дії входять до дискреційних повноважень реєструючого органу.
Як унормовано статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) незясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Прийняте місцевим господарським судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суперечить нормам матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини сторін, а саме: статтям 317, 321, 328, 334, 387, 392 Цивільного кодексу України.
Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача - 2.
Керуючись статями 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» задовольнити частково.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від  05.12.2019 у справі №910/14499/18 - скасувати.
3.          Прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
4.          Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №3, код ЄДРПОУ 39400733) право власності на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984.
5.          Визнати протиправним внесення Філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (код ЄДРПОУ 40081258) Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 ознаки «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма «Адекс» (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Котлярська, буд. 10, кв. 11, код ЄДРПОУ 19337742)».
6.          Скасувати реєстрацію власних вантажних вагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 в АБД ПВ за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційною фірмою «Адекс» (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Котлярська, буд. 10, кв. 11, код ЄДРПОУ 19337742).
7.          Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної фірми «Адекс» (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Котлярська, буд. 10, кв. 11, код ЄДРПОУ 19337742) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №3, код ЄДРПОУ 39400733) напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984;
8.          У іншій частині позовних вимог - відмовити.
9.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Котлярська, буд. 10, кв. 11, код ЄДРПОУ 19337742)»  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №3, код ЄДРПОУ 39400733)  41818,00 грн судового збору за подання позову та 62727,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
10.          Справу №910/14499/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.07.2020.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Поляк 

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

                                                                                Л.В. Кропивна