Справа № 369/1723/20                                                                                        Головуючий в суді І інстанції - Омельченко М.М.
Провадження № 33/824/2313/2020                                                                      Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
15 липня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                           Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                                ОСОБА_1 ,
захисника Кулика Ю.О. адвоката                                                 Вовчука М.В.,
іншого учасника пригоди                                                                ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_2 - адвоката                                                  Мельника Ф.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 225903 від 29 січня 2020 року, складеного за заявою ОСОБА_2 на підставі висновку експертного дослідження від 23 грудня 2019 року № 12-1/45 судовим експертом ОСОБА_3 , - 02 листопада 2019 року о 18.15 водій  ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем «Jeep Renegade», д/н НОМЕР_2 , в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Білогородській, поряд з будинком 51, у темну пору доби в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості руху в межах видимості дороги та при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 407», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , при зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувана постанову не відповідає вимогам норм матеріального права та процесуального права, що призвело до прийняття помилкового рішення по справі.
Так, апелянт стверджує, що 02 листопада 2019 приблизно о 18 год. 00 хв. в м. Боярка на а/д Боярка-Білогородка, 5, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Пежо» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та «Джип» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 . ОСОБА_2 рухалась на автомобілі «Пежо» д.н.з. НОМЕР_3 та мала намір здійснити поворот наліво для заїзду на парковку. Включивши лівий сигнал повороту почала маневр повороту ліворуч. Після повороту ліворуч зупинилась. Через деякий час, приблизно 5-6 сек. відчула удар в задню праву частину свого автомобіля, внаслідок чого його розвернуло. Вийшовши з автомобіля побачила, що в її автомобіль в`їхав транспортним засіб «Джип» д.н.з. НОМЕР_4 . В автомобілі ОСОБА_2 був встановлений відеореєстратор, який зафіксував момент ДТП.
Окрім того в матеріалах справи було два висновки експертного дослідження обставин ДТП в яких є суттєві розбіжності щодо встановлення причинного зв`язку із виникненням ДТП.
Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що суд першої інстанції зконцентрував свою увагу на висновку експертного дослідження №12-1/45 від 23.12.2019 та зазначив, що нібито ОСОБА_2 було надано інші вихідні дані, ніж було насправді. 
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення ОСОБА_2 та її захисника Мельника Ф.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вовчука М.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Як встановлено перевіркою матеріалів справи, ці вимоги закону при розгляді справи по суті суддею суду першої інстанції були виконані.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 2.3 «б» передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.12.2 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п.12.3 ПДР України).
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 02 листопада 2019, о 18 год. 15 хв. водій  ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем «Jeep Renegade», д/н НОМЕР_2 , в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Білогородській, поряд з будинком 51, у темну пору доби в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості руху в межах видимості дороги та при виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 407», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , при зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Так, відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Дослідивши матеріали справи в усій їх сукупності, та порівнюючи відеозапис з відео реєстратора, які міститься в матеріалах справи, пошкодження транспортних засобів, беручи до уваги схему ДТП, пояснення учасників судового провадження, приходжу до висновку, що за наявних в матеріалах справи доказах, не можна встановити, що дії водія автомобіля «Jeep Renegade», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебували в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мале місце 02 листопада 2019 року приблизно о 18 год. 15 хв. на вулиці Білогородській в м. Боярка за участю автомобіля «Jeep Renegade», д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.3 ПДР України, а саме те, що водій ОСОБА_1 при виникненні перешкоди для руху, а саме автомобіля «Пежо» під керуванням ОСОБА_2 , яку, на думку апелянта, ОСОБА_1 міг об`єктивно виявити та повинен був негайно вжити заходів для зменшення  швидкості аж до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди - є безпідставними. 
Так, із наявних в матеріалах адміністративного провадження доказів вбачається, що водієм ОСОБА_1 будь-яких порушень ПДР України допущено не було.  ОСОБА_1 рухаючись зі сторони с. Білогородка в напрямку вул. Білогородська в м. Боярка по автодорозі Білогородка-Боярка зі швидкістю 50 км/год, побачив перед собою на відстані 50 метрів зустрічний автомобіль, який різко повернув вліво через суцільну лінію. ОСОБА_1 намагався уникнути зіткнення шляхом різкого гальмування, але в зв`язку з тим, що була невелика відстань, уникнути зіткнення не вдалося.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було, також їх не було надано і суду апеляційної інстанції.
Будь-яких клопотань про витребування доказів та дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга не містить, ОСОБА_2 та її захисником під час апеляційного розгляду заявлено не було. 
Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини», представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.
Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення  ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, а постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2020 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко