УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 490/8581/19
провадження № 51-3539 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року,  
встановив:
Вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України ( далі – КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7(сім) років із конфіскацією всього належного майна. 
Так, вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2019 року встановлено, що 01 вересня 2019 року, близько 22:25, ОСОБА_4 , перебуваючи разом із   ОСОБА_5 біля бару «Волга», за адресою місто Миколаїв, вулиця Декабристів 36/1, маючи спільний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, усвідомлюючи караність та протиправність своїх діянь, зустріли потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та підійшли до останніх. ОСОБА_4 дістав із за спини предмет, зовні схожий на пістолет, та направив на потерпілих, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали вимагати від потерпілих, щоб ті негайно віддали їм свої грошові кошти. В результаті таких дій, потерпілий ОСОБА_6 , сприймаючи вказаний предмет, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорившись вимогам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 направився до банкомату «Райффайзенбанк», розташованого у м. Миколаєві на перетині пр. Центрального та вул. Декабристів, де зняв зі своєї банківської карти грошові кошти в сумі 100 гривень, які передав в руки ОСОБА_4 . Аналогічно потерпілий ОСОБА_7 також, підкорившись вимогам нападників, сприймаючи демонстрацію предмета, схожого на пістолет, як загрозу життю та здоров`ю, передав в руки ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 75 грн. Після чого, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сумі 175 гривень, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдали потерпілим матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 01 вересня 2019 року, близько 22:50, ОСОБА_4 , перебуваючи разом із  ОСОБА_5 на перетині вул. Громадянська та просп. Центральний в м. Миколаєві, маючи спільний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, усвідомлюючи караність та протиправність своїх діянь, зустріли потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підійшли до останніх. ОСОБА_4 дістав із за спини предмет, зовні схожий на пістолет, та направив на потерпілих, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали вимагати від потерпілих, щоб ті віддали їм свої грошові кошти. В результаті таких дій, потерпілий ОСОБА_8 сприймаючи вказаний предмет як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорившись вимогам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 передав в руки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 200 гривень, аналогічно ОСОБА_9 підкорившись вимогам нападників, сприймаючи демонстрацію предмета, схожого на пістолет як загрозу своєму життю та здоров`ю передав в руки ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 40 гривень. Після чого, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 200 гривень та грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 40 гривень, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдали потерпілим матеріальний збиток на вказану суму.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується із ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року, вимагає її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону Миколаївським апеляційним  судом.
В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що під час апеляційного розгляду ним були надані правдиві показання, яким суд не надав жодної оцінки, а, натомість, послався на докази, які не були досліджені у судовому засіданні. Окрім того, ОСОБА_4 скаржиться на те, що він не досліджував матеріали, на які посилався суд у своєму рішенні, та апеляційний перегляд кримінального провадження взагалі було проведено без урахування його показань.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачається, що Миколаївським апеляційним судом при ухваленні рішення від 07 квітня 2020 року допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: не надано належної оцінки показанням засудженого ОСОБА_10 .
Зазначений довід засудженого спростовується в оскаржуваній ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року, згідно з якою апеляційним  судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в суді першої інстанції свою вину визнав повністю, але в своїй апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що визнав свою вину внаслідок своєї некомпетентності, насправді всі дії вчиняв тільки по вказівці ОСОБА_5 , оскільки той його шантажував. Проте, такі твердження ОСОБА_4 спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності, а саме: протоколами пред`явлення особи до впізнання, протоколами слідчих експериментів, протоколом огляду предмету, відеозаписом з камери відеоспостереження за адресою АДРЕСА_1 , наданим ОСОБА_11 , показаннями потерпілих та засудженого ОСОБА_5 .
Також апеляційним судом було встановлено, що з показань всіх потерпілих убачається, що саме ОСОБА_4 вимагав у них гроші та телефони. Така активна поведінка під час нападів на потерпілих з метою заволодіння чужим майном свідчить про його цілковиту обізнаність і наявність попередньої змови з ОСОБА_5 . Враховуючи вищевказане, колегія суддів також звернула увагу на непереконливість доводів ОСОБА_4 про те, що він надав зізнавальні показання під психологічним тиском працівників поліції, адже, в суді першої інстанції він мав можливість заявити про зазначене та безпосередньо суду доводити, що він не вчиняв інкриміновані йому злочини, натомість він повністю визнав вину, детально розповів про обставини пограбування та підтвердив всі надані на досудовому слідстві показання. Під час засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 зазначив, що працівники поліції не застосовували до нього фізичної сили, але, на його думку, тиснули психологічно, оскільки з їх сторони були постійні глузування та запевнення, що йому краще все визнати. 
Встановлені обставини дозволяють Суду дійти висновку про неспроможність доводів засудженого ОСОБА_4  щодо  неналежної оцінки його показань судом апеляційної інстанції. 
Посилання засудженого ОСОБА_4 на те, що він не досліджував ті матеріали, на які посилався у своєму рішенні Миколаївський апеляційний суд, вбачаються колегії суддів непереконливими, адже зі змісту оскаржуваної ухвали Миколаївського апеляційного суду та копії вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2019 року, долученої до касаційної скарги, вбачається, що  апеляційним судом перевірялись лише ті докази, які були досліджені й судом першої інстанції. Окрім того, в ухвалі апеляційного суду зазначено, що в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_4 повністю визнав вину, детально розповів про обставини пограбування та підтвердив всі надані на досудовому слідстві показання. 
З огляду на викладене, колегія суддів  дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 .  
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року.
Ухвала Суду є остаточною та  оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3