У Х В А Л А        
 
04 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 461/12525/15-ц
провадження № 61-6167ск20          
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
встановив:
 
Львівська міська рада звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 ,               ОСОБА_1 , Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, та витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні позову Львівської міської ради.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
 
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, оформлене 24 лютого 2015 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіро І. В. та зареєстроване в реєстрі за № 174 та скасувати відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19579272 від 24 лютого 2015 року.
 
Визнано спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати житловою площею 15, 1 кв.м та кухні, загальна площа квартири 27, 2 кв.м, комора в підвалі 6,2 кв.м  - відумерлою, та передано таку територіальній громаді міста Львова відповідно до закону.
 
Витребувано на користь Львівської міської ради квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 , набувача за договором купівлі-продажу квартири від 18 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л. І. і зареєстрованого в реєстрі за № 432.
 
У задоволенні позовних вимог Львівської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування держаної реєстрації за цим договором відмовлено.
30 березня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2   подала до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у вищевказаній справі.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, 18 березня 2020 року у справі № 199/7375/16-ц, 10 жовтня 2019 року у справі № 592/7963/16-ц, 16 жовтня 2019 року у справі № 367/5525/16-ц, 04 жовтня 2019 року у справі № 759/14874/15-ц, 09 жовтня 2019 року у справі № 367/2829/16-ц, 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц, 26 вересня 2019 року у справі № 2-4352/11, 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц.
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Заявник заявляє клопотання про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження. 
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.
 
Згідно із частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Ураховуючи те, що заявник не обґрунтував необхідності у зупиненні виконання постанови суду апеляційної інстанції, а також не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення, у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ухвалив:
 
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
 
Витребувати із Галицького районного суду м. Львова цивільну справу № 461/12525/15-ц за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння. 
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання на постанови Львівського апеляційного суду від 06 березня                  2020 року відмовити. 
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до  30 червня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                В. І. Журавель 
 
                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                              М. М. Русинчук