Ухвала
Іменем України
 
30 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 155/1002/16
провадження № 61-2075ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 
2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» (далі - ПАТ «Волиньобленерго») до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії задоволено частково. Стягнуто 
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Волиньобленерго» 8 320 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою апеляційного суду Волинської області від 29 січня 2018 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Горохівського районного суду Волинської області 31 жовтня 2017 року  в частині стягнення витрат по сплаті судового збору скасовано, в решті залишено без змін. 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року 
за нововиявленими обставинами. Заява мотивована тим, що 24 листопада 
2015 року у с. Губин-1 Горохівського району Волинської області представниками ПАТ «Волиньобленерго» було складено акт про порушення № 028982, згідно з яким у будинку, належному йому, нібито виявлено підключення проводу потайної електропроводки поза лічильником.
15 грудня 2015 року протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ ПАТ «Волиньобленерго» проведено нарахування вартості необлікованої електроенергії на суму 17 692, 40 грн. 08 січня 2019 року ОСОБА_1 отримав лист № 27-20/01-288 від Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Волинській області. До вказаного листа були приєднані фотографії в кількості 24 шт., які були зроблені 17 березня 2016 року при додатковому огляді електроустановки споживача комісією ІКЦ.
Із листа від 08 січня 2019 року № 27-20/01-288 Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Волинській області, а також листа від 23 січня 2019 року № 03/29-10169 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_1 дізнався, що електрична проводка у його будинку виготовлена з іншого матеріалу та 
є багатожильною на відміну від типу і жильності проводки, яка зазначена в акті про порушення. Таким чином, розрахунок споживання електричної енергії повинен був здійснений за іншою формулою та й взагалі відомості в акті є вигаданими та не відповідають дійсності, а отже не підтверджують дійсних обставин справи. Також 
з отриманих фотографій стало зрозуміло, що ніяких дооблікових розривів (відпайок) на ввідному кабелі виявлено не було, а суд був введений в оману, оскільки ці фото в суд не надавалися, а про їх існування споживач не знав. Представники ПАТ «Волиньобленерго» скористалися тим, що споживач не 
є фахівцем в галузі електроенергії та не знає як визначається загальна потужність послідовно підключених електротенів, що дало підстави звинуватити його 
в перевищенні лімітів використання електроенергії, визначених договором. 
За наявності цих доказів на час розгляду справи в суді першої інстанції позовні вимоги не були б задоволені з підстав недоведеності та необґрунтованості. 
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 07 листопада 
2019 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 24 грудня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що зазначені доводи заявника не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, що отримані після ухвалення рішення суду. Фотографії, що були зроблені при додатковому огляді електроустановки 17 березня 2016 року і на яких зображено електролічильник, електропроводка будинку ОСОБА_1 , не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. 
У січні 2020 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, у якій посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без руху та надано останньому строк для усунення недоліків. Недоліки касаційної скарги усунуто у строк, встановлений судом.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, 
№ 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не 
є нововиявленими, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, 
№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE 
v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 
07 лютого 2020 року) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області 
від 07 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду 
від 24 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат