Постанова
Іменем  України 
23 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 227/485/17
провадження № 61-45050св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,  
учасники справи:
позивач (стягувач) - ОСОБА_1 ,
представник позивача (стягувача) - адвокат Сакун Віталій Анатолійович,
відповідач (боржник) - ОСОБА_2 ,
третя особа - комунальне підприємство «Новодонецьксервіс»,
заінтересовані особи: Добропільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, слідчий Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сакуном Віталієм Анатолійовичем, на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Корнєєвої В. В. від 13 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Жданової В. С., Агєєва О. В., 
Хейло Я. В. від 18 вересня 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 227/485/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - 
КП «Новодорнецьксервіс», про відшкодування шкоди. 
Заява мотивована тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької від 21 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволено, відповідача зобов`язано передати позивачу замок в повній комплектації та справному стані, який відповідач 
17 січня 2017 року демонтував на вході на горищне приміщення будинку. На виконання судового рішення 29 березня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56076075, але 24 квітня 2018 року на адресу стягувача ОСОБА_1 надійшла постанова про повернення йому виконавчого документа у зв`язку з тим, що у боржника ОСОБА_2 відсутнє майно (замок), який за матеріалами кримінального провадження 
№ 12017050230001557 від 06 жовтня 2017 року визнано речовим доказом. Зазначає, що ним також було подано скаргу на бездіяльність слідчого щодо повернення замка. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить замінити сторону виконавчого провадження по виконанню судового рішення у цивільній справі, а саме боржника ОСОБА_3 замінити на слідчого Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області Рекун О. І. та стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області 
від 13 липня 2018 рокув задоволенні заяви  ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 227/485/17 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що 
заміна сторони виконавчого провадження можлива лише її правонаступником, однак слідчий Рекун О. І. є службовою особою Покровського ВП ГУНП і не є правонаступником боржника ОСОБА_2 . 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У вересні 2018 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Сакун В. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року, в якій, з урахуванням уточнень, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій відмовили у задоволенні заяви, не зазначивши обґрунтованих причин, за яких слідчий, як посадова особа, не може бути стороною цивільних правовідносин, враховуючи положення частини десятої статті 100 КПК України. 
Посилається також на те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження є те, що боржник ОСОБА_2 тепер не є розпорядником майна (замка, який підлягає поверненню), а дане майно знаходиться у слідчого Рекун О . І .
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано справу № 227/485/17 з Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.  Зобов`язано ОСОБА_2 передати ФОП ОСОБА_1 замок в повній комплектації та справному стані, який відповідач 17 січня 2017 року демонтував на вході на горищне приміщення будинку АДРЕСА_1 . 
На виконання судового рішення 29 березня 2018 року державним виконавцем Добропільського ВДВС ГТУЮ в Донецькій області Пасічник К. В. відкрито виконавче провадження щодо виконавчого листа № 227/485/17.
19 квітня 2018 року державним виконавцем ВДВС ГТУЮ в Донецькій області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутній замок, який вилучений в останнього та у кримінальному провадженні   № 12017050230001557 від 06 жовтня 2017 року за фактом крадіжки визнаний речовим доказом і переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Левченко А. М. від 25 травня 2018 року зобов`язано слідчого Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Рекун О. І. повернути зазначений замок ФОП ОСОБА_1 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сакуном В. А., на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.  Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частинами першою, п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від сторони виконавчого провадження до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Заміна боржника у виконавчому листі можлива лише за умови переходу прав та обов`язків від первісного боржника до правонаступника, проте за наведеними заявником обставинами правонаступництва не відбулось, а фактично змінився розпорядник майна (замка).
Суди попередніх інстанцій, встановивши, що виконавчим листом 
№ 227/485/17, виданим Добропільським міськрайонним судом Донецької області 30 листопада 2017 року, зобов`язано ОСОБА_2 передати замок 
ФОП ОСОБА_1 , а слідчий Добропільськокого ВП Покровського ВП ГУНП Рекун О. І., якою було визнано демонтований ОСОБА_2 замок в якості речового доказу та передано на зберігання до камери схову речових доказів, не була стороною виконавчого провадження та не є правонаступником ОСОБА_2 , дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, що є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника з їх змістом та до переоцінки доказів, що відповідно до правил статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.
Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сакуном Віталієм Анатолійовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   М. Є. Червинська
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
                                                                                                           В. М. Коротун