П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/7686/19	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кілійського міжрайонного управління водного господарства на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом Головного управління Держпраці в Одеській області до Кілійського міжрайонного управління водного господарства про застосування заходів реагування

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Головне управління Держпраці в Одеській області (далі – ГУ Держпраці) звернулось до суду першої інстанції з позовом до Кілійського міжрайонного управління водного господарства в якому, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю людей, просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду, шляхом зобов`язання зупинити виконання:
-          робіт (виробництво) з експлуатації устаткування напругою понад 1000 В за переліком;
-          робіт з експлуатації вантажопідіймальних механізмів та устаткування за переліком;
-          робіт з експлуатації автокранів КС-3575- А облік. №11763, КС-2561-К облік.  №9528 та КС-3577 облік. № 7508;
-          газонебезпечних робіт та робіт у вибухопожежонебезпечних зонах;
-          робіт, що виконуються за допомогою будівельних підйомників;
-          робіт з експлуатації технологічного устаткування хімічної галузі промисловості, виробництва хлору (об`єкти знезараження води, шляхом гіпохлориту натрію методом електролізу);
-          газополум`яних робіт;
-          робіт з експлуатації посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа балонів з стислим газом - киснем та балонів з зрідженим газом (ЗВГ) пропан-бутаном;
-          робіт з експлуатації складу для зберігання балонів з пропан-бутаном.

В обґрунтування позовних вимог ГУ Держпраці зазначило, що за результатами проведеної планової перевірки у лютому 2019 року Кілійського міжрайонного управління водного господарства, посадовими особами Держпраці виявлено 21 порушення нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, з яких 7, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою дня негайного застосування до відповідача вказаних заходів реагування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, позов ГУ Держпраці задоволено.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що виявлені позивачем, у ході проведення перевірочного заходу, порушення створюють об`єктивну загрозу здоров`ю і життю людей і може призвести до тяжких наслідків, що є підставою для застосування судом відповідних заходів реагування.

Суд першої інстанції відзначив, що складені, органом державного нагляду (контролю) акт за результатами планової перевірки та приписи про усунення порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, були підписані начальником Кілійського міжрайонного управління водного господарства без зауважень та в судовому порядку не оскаржувались.
До того ж, суд першої інстанції вказував на те, що після проведення планової перевірки на адресу ГУ Держпраці надійшов гарантійний лист №240 від 18.04.2019 року, в якому відповідач просив відтермінувати строк усунення порушень та взяв відповідальність за безпечну експлуатацію цього обладнання та виконання робіт на себе.
Наведені обставини, на думку суду першої інстанції, свідчать про те, що відповідач повністю погоджувався з порушеннями, встановленими актом та приписами, прийняті за результатами планової перевірки суб`єкта господарювання.
Також суд першої інстанції поважав обґрунтованими доводи суб`єкта господарювання щодо формального проведення позапланової перевірки посадовими особами ГУ Держпраці на предмет виконання  приписів,  проте вважав, що загроза настання шкоди, яка може настати в майбутньому, превалює над процедурними порушеннями, допущеними суб`єктом владних повноважень.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Кілійське міжрайонне управління водного господарства його оскаржило, покликаючись, в апеляційній скарзі, на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення у справі, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування заходів реагування до суб`єкта господарювання.
Так, скаржник звертає увагу на процедурні порушення, допущені суб`єктом владних повноважень  при проведенні позапланової перевірки щодо  виконання вимог приписів. На думку суб`єкта господарювання, позапланова перевірка проводилася формально та поверхнево, адже її тривалість складала  один день і проводилася тільки в підрозділі ремонтно-механічної майстерні в межах бази Кілійського міжрайонного управління водного господарства. За твердженням скаржника, інші об`єкти особи, що здійснювали перевірку, не відвідували та відповідну документацію не розглядали.

Далі скаржник зазначає, що за приписами  статті 21 Закону України «Про охорону праці» виведення з експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а саме консервація певних насосних станцій з устаткування напругою понад 1000 В, звільняє його від обов`язку отримати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Не погоджується апелянт з судовим рішенням і в частині зупинення робіт з експлуатації технологічного устаткування хімічної галузі промисловості, виробництва хлору (об`єкти знезараження води шляхом гіпохлориту натрію методом електролізу). Автор скарги наполягає на тому, що гіпохлорит натрію методом електролізу, яким знезаражується вода підприємством, по складу хлору не відноситься до небезпечних речовин.

Останнє, на чому зупиняє свою увагу апелянт, це те, що нормативно-правові акти, які діяли на час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, втратили чинність та, на теперішній час, скасовані вимоги отримання відповідного дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатація (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та встановлено вимоги про подання декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.
Отже, апелянт вважає, що вимоги отримання дозволу на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на теперішній час є не об`єктивними і не відповідають чинному законодавству.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держпраці вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги та просить залишити рішення суду без змін, а скаргу без задоволення.

Так, у відзиві позивач, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, зазначає, що позапланова перевірка, яка була проведена у листопаді 2019 року, відбувалась з метою перевірки виконання суб`єктом господарювання вимог приписів, виданих за результатом проведення планового заходу у лютому 2019 року, тобто, перевірялось виконання вже встановлених порушень.
Також позивач звертає увагу, що після проведення планової перевірки на його адресу надійшов гарантійний лист №240 від 18.04.2019 року, в якому Кілійське міжрайонне управління водного господарства просило продовжити строк усунення порушень та безпосередньо взяло відповідальність за безпечну експлуатацію обладнання та виконання робіт на себе.
Далі позивач зазначає про правильність висновків суду першої інстанції, що консервація та виведення з експлуатації певних насосних станцій з устаткування напругою понад 1000 В має тимчасовий характер, а тому це не звільняє підприємство від виконання вимог законодавства.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянута в порядку письмового провадження.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період з 11.02.2019 року по 19.02.2019 року ГУ Держпраці проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки Кілійського міжрайонного управління водного господарства.
За результатами перевірки, 19.02.2019 року складено акт, яким встановлено 21 порушення нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, з яких 7 створюють загрозу життю та здоров`ю людей, допущених суб`єктом господарювання.
За результатом проведеної перевірки, цього ж дня, винесені приписи Кілійському міжрайонному управлінню водного господарства про усунення порушень, строк виконання яких встановлений до 19.04.2019 року.
26.04.2019 року від Кілійського міжрайонного управління водного господарства на адресу ГУ Держпраці надійшов гарантійний лист №240 від 18.04.2019 року, в якому підприємство просило продовжити термін усунення виявлених порушень. На такий термін підприємство взяло на себе відповідальність за експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, відповідності матеріально-технічної бази управління вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки та наслідків непередбачених обставин.

Далі, у період з 19.11.2019 року по 21.11.2019 року посадовими особами ГУ Держпраці здійснено позапланову перевірку виконання Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства вимог приписів від 19.02.2019 року.

За результатами її проведення органом державного нагляду (контролю) складений акт перевірки від 21.11.2019 року, яким встановлено відсутність усунення порушень, що несуть загрозу життю та здоров`ю людей, перелік яких зафіксований в цьому акті.
Так, в ході проведення перевірки відповідача було встановлено 21 порушення нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, з яких 7 створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

-          не отримано дозвіл від органів Держпраці на експлуатацію машин, устаткування підвищеної небезпеки – устаткування напругою понад 1000 В за переліком;
-          не отримано дозвіл від органів Держпраці на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме:
газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах;
роботи, що виконуються за допомогою будівельних підйомників;
технологічне устаткування хімічної галузі промисловості виробництва хлору (об`єкти знезараження води шляхом гіпохлориту натрію методом електролізу);
газонебезпечні роботи;
газополум`яні роботи;
обладнання та захисні системи, призначені для експлуатації (застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі (об`єкт знезараження води шляхом гіпохлориту натрію методом електролізу, в яких можливий аварійний вихід водню);
посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа балонів з стислим газом – киснем та балонів зі зрідженим газом (ЗВГ) пропан-бутаном;
-          автомобільні крани КС-3575- А, облік. №11763, КС-2561-К, облік. № 9528 та КС-3577, облік. № 7508 не пройшли повний та частковий технічний огляд у встановленому законодавстві порядку;
-          зберігання балонів здійснюється не в спеціальному спроектованому складі, але в приміщеннях, що не відповідають вимогам НПАОП 0.00-1.81-18. Висота складських приміщень для балонів менше 3,25 м від підлоги до нижчих виступаючих частин покрівельного покриття. Встановленим порядком не визначені спеціально відведені місця зберігання балонів з горючими газами і киснем, будова яких регламентується відповідними нормами і положеннями.

У зв`язку з виявленими порушеннями, відповідача попереджено про необхідність негайного зупинення робіт (виробництва).
Далі, ГУ Держпраці звернулось до суду з даним позовом про застосування заходів реагування.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) – є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено частиною 1 статті 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виключно законами встановлюються:
-          органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;
-          види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);
-          повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;
-          вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;
-          спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);
-          санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Водночас частиною 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
За правилами п.3 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно з ч.8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

З викладених норм законодавства можна дійти висновку, що для звернення органу державного нагляду (контролю) до суду з позовними вимогами щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг та відповідно застосування судом таких заходів реагування обов`язковою умовою є те, що такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, та належними доказами існування такої загрози є результати перевірки.

Досліджуючи питання чи створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, виявлені органом Держпраці, порушення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частина 3 статті 21 Закону України «Про охорону праці» встановлює, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Стаття 1 цього Закону визначає, що роботодавець - це власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю.
Згідно із статтею 2 Закону України «Про охорону праці» дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих.

Відповідно до частини 5 статті 21 Закону України «Про охорону праці» строк дії дозволу становить:
-          на виконання робіт або на експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - п`ять років (з подальшим його продовженням);
-          на застосування машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки – безстроково.

Резюмуючи викладене слід наголосити, що законодавство зобов`язує, у разі експлуатації машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки отримати відповідний дозвіл.

У доводах апеляційної скарги апелянт не заперечує відсутність у нього відповідного дозволу, однак вказує на те, що стаття 21 Закону України «Про охорону праці» передбачає одержання дозволу саме на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Однак, підприємством законсервовані та виведені з експлуатації певні насосні станції з устаткуванням напругою понад 1000 В.
Колегія суддів, надаючи відповідь на даний аргумент апеляції, погоджується з висновком суду першої інстанції та бажає зазначити таке.

Відповідно до Положення про консервацію та розконсервацію меліоративних систем та окремих об`єктів інженерної інфраструктури, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 24.07.2017 року № 276, консервація меліоративних систем та окремих об`єктів інженерної інфраструктури цих систем, яких з виробничих або технічних причин виводять з технологічного режиму роботи, - комплекс заходів, спрямованих на тимчасове припинення їх експлуатації, господарського використання, з метою збереження основних фондів меліоративних систем (далі – меліоративні фонди) з можливістю подальшого відновлення їх функціонування.
Тобто, проаналізувавши дане Положення, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що зазначені заходи мають тимчасовий характер, а тому наявність актів про консервацію насосних станцій не звільняє підприємство від отримання відповідного дозволу.

Наступним доводом апеляції є те, що відсутні підстави в частині зупинення робіт з експлуатації технологічного устаткування хімічної галузі промисловості, виробництва хлору (об`єкти знезараження води шляхом гіпохлориту натрію методом електролізу). Апелянт вважає, що гіпохлорит натрію методом електролізу, яким знезаражується вода підприємством, по складу хлору не відноситься до небезпечних речовин.
Колегія суддів не може погодитись з даним доводом апеляції у зв`язку з наступним.

Правила охорони праці при виробництві, зберіганні, транспортуванні та застосуванні хлору, затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 12.03.2010 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2010 року за № 264/17559, стосуються крім обладнання, що використовують хлор, також обладнання, що виробляють хлор методом електролізу з гіпохлориту натрію установкою ЕП-10-25, яку використовує Кілійське міжрайонне управління водного господарства.

Згідно додатку 3 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1107 від 26.10.2011 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття рішення суду першої інстанції, надано перелік машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на які суб`єктом господарювання необхідно отримати дозвіл органів Держпраці.
Так, відповідно до п.6 додатку 3 цього Порядку зазначено технологічне устаткування для хімічної, біохімічної, нафтохімічної, нафтогазопереробної, металургійної, коксохімічної, ливарної, олійно-жирової, ефіроолійної, деревообробної, харчової, переробної та поліграфічної галузей промисловості, целюлозно-паперового, хлор- та аміаковикористовуючих виробництв, переробки пластмас, полімерних матеріалів і гумотехнічних виробів.

Таким чином, колегія суддів вважає, оскільки Кілійське міжрайонне управління водного господарства використовує установку ЕП-10-25, що виробляє хлор методом електролізу з гіпохлориту натрію, яка входить в перелік машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, відповідач повинен отримати дозвіл органів Держпраці.

Далі, апелянт зупиняє свою увагу в скарзі на тому, що посадові особи ГУ Держпраці здійснювали перевірку один день – 19.11.2019 року тільки в підрозділі ремонтно-механічної майстерні в межах бази Кілійського міжрайонного управління водного господарства, а інші об`єкти посадові особи позивача не відвідували та відповідну документацію не розглядали. Це, на думку скаржника, свідчить про те, що позапланова перевірка була проведена формально та без дослідження обставин, викладених в акті перевірки суб`єкта господарювання від 21.11.2019 року.
          
          Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає даний довід необґрунтованим з таких підстав.
          Перевірка суб`єкта господарювання, за результатами якої було складено акт від 21.11.2019 року, була проведена з метою перевірки виконання відповідачем приписів від 19.02.2019 року, прийнятих за результатами проведення у лютому 2019 року попереднього планового заходу органом Держпраці.
Тобто, перевірялось виконання вже встановлених порушень.
Крім того, за результатом проведення планової перевірки у лютому 2019 року був складений акт та винесені вказані вище приписи, які були підписані начальником Кілійського міжрайонного управління водного господарства без зауважень та не оскаржувались.
Понад те, після проведення планової перевірки у лютому 2019 року на адресу ГУ Держпраці відповідачем був надісланий лист №240 від 18.04.2019 року, в якому останній просив продовжити строк усунення порушень та безпосередньо відповідач взяв на себе відповідальність за безпечну експлуатацію обладнання та виконання робіт.

Останнім доводом апеляції є те, що вимоги отримання дозволу на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на теперішній час є не об`єктивними і не відповідають чинному законодавству, оскільки нормативно-правові акти, які діяли на час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, втратили чинність та, на теперішній час, скасовані вимоги отримання відповідного дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Колегія суддів з цього приводу зазначає, що суд першої інстанції, при прийнятті судового рішення, керувався нормами, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин та застосував відповідні заходи реагування на підставі тих норм, які були чинні на період прийняття судового рішення.
Варто відзначити, що суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на момент його прийняття. 
Зміна законодавства, яке регулює спірні правовідносини, надають право суб`єкту господарювання  звернутися до органу Держпраці з відповідною заявою про скасування заходів реагування.

З огляду на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, є підстави, відповідно до ст.316 КАС України для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі, розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кілійського міжрайонного управління водного господарства на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом Головного управління Держпраці в Одеській області до Кілійського міжрайонного управління водного господарства про застосування заходів реагування – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 07.07.2020 року.