ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/927/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/512/16-ц Категорія:  	Савенко В. Г. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 липня 2020 року : Черкаський  апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                          Торопенко Н.М.                               

                       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, ухваленого у складі судді Савенка В.Г., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

               У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №27-5КІ/08-2005А, в подальшому номер вказаного договору було змінено на №10114132001, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 25200 доларів США, зі сплатою 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 02 вересня 2005 року по 02 вересня 2013 року. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором повністю виконав, надавши ОСОБА_2 кредит, в розмірі та строки передбачені договором. 
       Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 27-5КІ/08-2005А від 02 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 (боржник), поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №27-5КІ/08-2005А від 02 вересня 2005 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.
       Між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПAT «УкрСиббанк» передало (відступило) ПAT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПAT «Дельта Банк» замінює ПAT «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Таким чином, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №10114132001 від 02 вересня 2005 року. 
               Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 03 лютого 2016 року за ним наявна заборгованість у сумі 786 277 гривень 90 копійок. 
               На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 786 277 гривні 90 копійок, з яких: тіло кредиту - 311 485 гривень 21 копійка; відсотки – 220 344 гривень 55 копійок; пеня - 244 404 гривні 14 копійок; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту – 8 170 гривень 59 копійок; сума за ставкою 3% від прострочених процентів по кредиту – 1 873 гривні 41 копійка. 
Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 786 277 гривень 90 копійок, з яких:
тіло кредиту - 311 485 гривень 21 копійка;
відсотки – 220 344 гривень 55 копійок;
пеня – 244 404 гривень 14 копійок;
сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту – 8 170 гривень 59 копійок;
сума за ставкою 3% від прострочених процентів по кредиту - 1 873 гривні 41 копійка. 
Вирішено питання судових витрат. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором, а позичальник та поручитель не виконали взяті на себе зобов`язання як по кредитному договору так і по договору поруки, а тому позов підлягає задоволенню. 
        Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором скасувати. В цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. 
        Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що під час судового розгляду даної справи не отримував ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками, судових повісток та рішення суду, так як суд направляв судові повістки та всі процесуальні документи по справі на адресу, за якою ОСОБА_1 не був зареєстрований, тому вся судова кореспонденція повернута до суду без вручення. Зазначає, що договір кредиту забезпечений договором застави транспортного засобу, що впливає на черговість використання забезпечення. За відсутності в матеріалах справи відомостей про те, чи здійснювалося стягнення за рахунок транспортного засобу переданого в заставу, висновок суду про суму заборгованості є передчасним, а для поручителя, який знав про забезпечення заставою – дискримінаційним та несправедливим. Враховуючи те, що з заставодавцем та поручителем укладені окремі договори вони не є солідарними боржниками. Посилається на те, що укладення додаткової угоди без згоди поручителя та пропуск позивачем шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання під час якого кредитор не пред`явив вимоги до поручителя є підставами для припинення поруки. Договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України, згідно з якими порука вважається припиненою, оскільки кредитор від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог до поручителя протягом шести місяців. 
               Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
       Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2020 року замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал».
               Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 27-5КІ/08-2005А, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 25 200 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складає 127 260 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит до 02 вересня 2011 року та сплатити проценти (т1 а.с. 7-15).
05 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та  ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №10114132000 від 02 вересня 2005 року щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, відповідно до якої змінено схеми погашення кредиту та встановлено термін повернення кредиту до 02 вересня 2013 року (т1 а.с. 16-17).    
       Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
02 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір поруки № 27-5КІ/08-2005А, згідно з яким поручитель зобов`язався перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №27-5КІ/08-2005А від 02 вересня 2005 року (т1 а.с. 18-19). 
Відповідно до пунктів 1.1, 1.3., 1.4. договору поруки від 02 вересня 2005 року поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за кредитним договором від 02 вересня 2005 року. 
       Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) 08 грудня 2011 року було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» передало (відступило) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за вказаним кредитним договором.
Позивач виконав свої зобов`язання та надав кредит, що встановлено заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2018 року за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 (т1 а.с. 76-78, т2 а.с. 84-87). 
Разом із тим, в частині задоволення позовних вимог банку до поручителя ОСОБА_1 , суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. 
       Статтею 554 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин,  визначені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою та закріплено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи суму основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
       Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 
Із матеріалів справи не вбачається, що поручитель ОСОБА_1 уклав додаткову угоду до договору поруки від 02 вересня 2005 року про зміну терміну повернення кредиту та порядку розрахунку, як і не брав зобов`язань щодо виконання умов кредитного договору із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 05 лютого 2009 року, що суттєво змінює та збільшує його відповідальність як поручителя. 
За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
У договорі поруки строк припинення не був встановлений, тому виходячи із зазначеної вище норми права, слід дійти висновку, що початком спливу шести місяців є день настання строку виконання основного зобов`язання.
Згідно умов  укладеного кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, а саме до 02 вересня 2011 року (п.1.2.2.). 
Таким чином, порука припинилася 03 березня 2012 року, а тому позивач, пред`явивши позов 17 лютого 2016 року, пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя. 
Отже, доводи апелянта про припинення поруки згідно договору поруки від 02 вересня 2005 року є підтвердженими та доведеними, на що суд першої інстанції не звернув уваги, задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості із поручителя. 
Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №545/1014/15-ц. 
Доводи апеляційної скарги щодо черговості забезпечення зобов`язання за кредитним договором є не обґрунтованими у зв`язку з тим, що пунктом 9.1 кредитного договору від 02 вересня 2005 року передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком проводиться шляхом стягнення з поручителя (гаранта) чи шляхом звернення стягнення на заставне майно, що є забезпеченням за даним договором та /або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку (т1 а.с. 12). 
               З 04 березня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його копією паспорта (т2 а.с. 99-100). 
       Відповідно до ч.3 статті 122 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 
       Суд вказаної норми права не виконав та повідомляв ОСОБА_1 за адресою де він не проживав (не перебував), а відтак справа була розглянута судом за відсутності відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в частині щодо відповідача  ОСОБА_1 (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України). 
       За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до часткового скасування та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
               Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення яким:
       В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 17691 гривна 26 копійок.
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Зазначений строк продовжується на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Повний текст постанови виготовлений 2 липня 2020 року.

Судді