ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 липня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 923/857/19	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
 головуючого судді Савицького Я.Ф.,
           суддів  Головея В.М.,
                                                          Разюк Г.П.,
секретар судового засідання - Полінецька В.С.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка"
на рішення Господарського суду Херсонської області
від 10 грудня 2019 року (повний текст складено 12.12.2019р.)
по справі №923/857/19
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до відповідача: Дочірнього підприємства "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка"
про стягнення заборгованості в сумі 252 439, 40 грн., -

суддя суду першої інстанції: Литвинова В.В.
час та місце винесення рішення: 10.12.2019р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 30.07.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України» (далі - позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Дочірнього підприємства "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка" (далі - відповідач, ДП "Теплотехсервіс"), в якому просило стягнути з  відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 252  439,40 грн., з яких 116  558,04 грн. пені, 32  201,62 грн. 3% річних та 103  679,74 грн. інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 2382/1617-ТЕ-33 від 12.09.2016р. (далі - Договір) щодо своєчасної оплати за отриманий газ.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.12.2019р. по справі №923/857/19 (суддя Литвинова В.В.) позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволені у повному обсязі.
У вказаному рішенні Господарський суд Херсонської області дійшов висновку про доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу природного газу № 2382/1617-ТЕ-33 від 12.09.2016р. в частині вчасної оплати газу.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем на виконання взятих на себе договірних зобов`язань поставлено відповідачеві природний газ, що підтверджується складеними та підписаними сторонами актами приймання-передачі. Проте, відповідач, у порушення умов договору, розрахувався за поставлений газ несвоєчасно. У зв`язку із чим місцевим господарським судом визнано обґрунтованими заявлені позовні вимоги.
При цьому, місцевим господарським судом було відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зменшення пені, з огляду на те, що суд, вказавши про незначний розмір нарахованої позивачем пені, визнав відсутніми підстави для її зменшення до 1 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Дочірнє підприємство "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 10.12.2019р. у справі №923/857/19 в частині стягнення суми пені в розмірі 116 558,04 грн. та ухвалити нове рішення у цій частині, яким зменшити розмір пені до мінімально можливого розміру - однієї гривні.
Апелянт вказує, що Господарським судом Херсонської області, при розгляді його клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, не було прийнято до уваги надані ним докази важкого матеріального становища та не було враховано майновий стан боржника, чим суд порушив статтю 233 Господарського кодексу України, де передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.
Крім того, відповідач вказує, що ДП "Теплотехсервіс" повністю розрахувалось згідно Договору №2382/1617/ТЕ-33 від 12.09.2016р., прострочення мало місце всього на декілька днів від 1 до 10, отже, на думку апелянта, це свідчить про те, що господарське правопорушення формально допущене відповідачем є незначним, та таким, що не завдало позивачеві будь-яких збитків.
Скаржник звертає увагу, що Господарський суд Херсонської області визначив незначним розмір нарахованої позивачем пені, який становить 116 558,04 грн.
Окрім того, ДП "Теплотехсервіс" зазначає, що суд першої інстанції виклав у своєму рішенні лише доводи позивача, чим порушив вимоги статті 2 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка" на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.12.2019р. по справі №923/857/19; розгляд справи призначено на 01 квітня 2020 року об 11:00 год. 
04.03.2020р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшов відзив на апеляційну скаргу ДП "Теплотехсервіс", яким позивач не погоджується з доводами останньої та просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зокрема, АТ «НАК «Нафтогаз України» наполягає на тому, що в момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до його умов. Крім того, позивач зазначає, що виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів природного газу. 
13.03.2020р. від ДП "Теплотехсервіс" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою суду від 16.03.2020р.; доручено Господарському суду Херсонської області  забезпечити проведення судового засідання по справі №923/857/19, розгляд якої призначено на 01.04.2020р. об 11:00 год., в режимі відеоконференції.
Проте, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2020р., у зв`язку зі встановленням на усій території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.202р. "Про запобігання поширенню на території України короновірусу «COVID-19» та з урахуванням клопотання апелянта від 18.03.2020р. про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника в судове засідання через проведення превентивних мір щодо запобігання поширенню на території України короновірусу «COVID-19», розгляд справи №923/857/19 відкладено до відміни обмежувальних протиепідемічних заходів.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.05.2020р. учасників справи повідомлено про призначення розгляду апеляційної скарги на 29.07.2020р.; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою.
24.07.2020р. від АТ "НАК "Нафтогаз України" до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Однак, на підставі повідомлення Господарського суду Одеської області від 28.07.2020р. про виявлення випадку захворювання на "COVID-19" та необхідністю проведення на вимогу «ДУ Одеський обласний лабораторний центр МОЗ України» заключної дезінфекції всіх приміщень адміністративної будівлі, в якій розташовані Господарський суд Одеської області та Південно-західний апеляційний господарський суд, з метою запобігання розповсюдження гострої респіраторної хвороби "COVID-19", викликаної короновірусом SARS-CoV-2, розпорядженням Голови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2020р. №1 було зобов`язано 29.07.2020р., зокрема, тимчасово припинити забезпечення проведення судових засідань, у тому числі в режимі відеоконференції; припинити пропуск осіб до приміщення адміністративної будівлі суду на час проведення дезінфікуючих заходів.
У зв`язку з цим, 29.07.2020р. судове засідання у справі №923/857/19 не відбулось, а було перенесено на 30.07.2020р., про що учасників справи №923/857/19 було повідомлено відповідними телефонограмами від 28.07.2020р.
Представники учасників процесу в судове засідання 30.07.2020 не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать телефонограми від 28.07.2020р., що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, участь представників учасників справи у засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою згідно із законом, а відповідно до ухвал Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2020р. т від 19.05.2020р. явка представників сторін також не визнавалась обов`язковою.
Наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду апеляційної скарги й за відсутності представників сторін.
А тому, враховуючи вищенаведене та з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з огляду на відсутності клопотань учасників процесу про відкладення розгляду справи та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів тощо, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.
У судовому засіданні 30.07.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2016 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та ДП "Теплотехсервіс" (споживач) укладено договір № 2382/1617-ТЕ-33 постачання природного газу (Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (п.1.1. Договору).
Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва  теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2. Договору).
У пункті 2.1. Договору сторонами погоджено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно) газ, обсягом до 670 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку передбаченого договором.
Положеннями п.п. 3.1, 3.4. Договору встановлено, зокрема, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
Ціна за 1000 куб. м. газу за цим Договором становить 4  942,00 грн., крім того: податок на додану вартість за ставкою - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5  930,40 грн. (п.5.2. Договору).
Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа включно місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Відповідно підпункту 6 п. 7.2 Договору споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством  і договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.п.8.1., 8.2. Договору).
За п. 12.1. Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині  реалізації газу з 01.10.2016р. до 31.03.2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. 
Даний Договір підписаний обома сторонами без зауважень та скріплений відповідними печатками сторін.
Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ, на загальну суму 3 998 020,66 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий, березень 2017 року, грн., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень (а.с. 30-35).
В свою чергу, відповідач здійснив повну оплату за поставлений газ, однак здійснював її несвоєчасно, що не спростовується відповідачем та вбачається з виписки по операціям згідно Договору за період з 01.10.2016 року по 31.05.2018 року, яка наявна у матеріалах справи (а.с. 37-38).
Тому, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" здійснив нарахування штрафних санкцій та звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ДП "Теплотехсервіс") 252 439,40 грн., з яких 116 558,04 грн. - пеня, 32 201,62 грн. - 3% річних та 103 679,74 грн. - інфляційні втрати.
Детальний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (а.с. 12-18).
З матеріалів справи вбачається, що 28.10.2019р. до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені, яке відповідач просив задовольнити та зменшити розмір пені до мінімально можливого розміру - 1грн.
За твердженням ДП "Теплотехсервіс" підприємство повністю розрахувалось за поставлений згідно Договору №2382/1617-ТЕ-33 від 12.09.2016р. газ, а прострочення платежів мало місце всього на декілька днів від 1 до 10 днів, що на думку відповідача свідчить про те, що господарське правопорушення формально допущене відповідачем є незначним, та таким що не завдало позивачеві будь-яких збитків.
Також відповідач звертає увагу, що предметом вказаного договору є постачання газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями м. Херсон, а також те, що ДП "Теплотехсервіс" є соціально орієнтованим підприємством м. Херсона, які забезпечують централізоване теплопостачання населення, підприємств і установ бюджетної сфери в місті Херсоні. Прострочка з оплати газу за договором виникла через значну заборгованість населення та постійні затримки бюджетних організацій з оплати послуг постачання теплової енергії, несвоєчасне відшкодування держави різниці в тарифах за надані відповідачем послуги з теплопостачання, а також, несвоєчасне надходження компенсації за поставлену відповідачем теплову енергію громадянам, яким надаються пільги та субсидії і яка, у разі її надходження, негайно перераховувалась на рахунок позивача в якості оплати за отриманий газ за спірним договором, застосування до відповідача штрафних санкцій у стовідсотковому розмірі може призвести до ще більшого погіршення фінансового становища відповідача.
У матеріалах справи містяться фінансові відомості ДП "Теплотехсервіс" за 2016 р. - 2019 р., з яких вбачається відсутність прибутку та наявність витрат, які перевищують доходи відповідача (а.с. 66-68).
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Колегія суддів звертає увагу, що апелянт оскаржив рішення суду першої інстанції виключно щодо стягнення пені у зв`язку з відмовою суду зменшити нараховану пеню до суми 1 грн. Рішення суду щодо стягнутих сум 3% річних та інфляційних втрат апелянтом не оскаржено, тому не підлягає перегляду в апеляційному порядку.
Як встановлено судом першої інстанції, ДП "Теплотехсервіс" порушило умови Договору №2382/1617-ТЕ-33 щодо оплати поставленого йому природного газу.
У разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції - господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України). 
Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.  Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України.
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018р. у справі №916/65/18, від 03.07.2019р. у справі №917/791/18, від 22.10.2019р. у справі №904/5830/18, від 13.01.2020р. у справі №902/855/18, від 27.01.2020р. у справі №916/469/19, від 04.02.2020р. у справі №918/116/19.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Відповідно до ч.1 ст. 73, ч.ч.1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судовою колегією звернуто увагу на те, що відповідач повністю розрахувався за поставлений згідно Договору № 2382/1617-ТЕ-33 газ. При цьому, у матеріалах справи містяться фінансові відомості ДП "Теплотехсервіс" за 2016 р. - 2019 р., з яких вбачається відсутність прибутку та наявність витрат, які перевищують доходи відповідача.
Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, докази настання негативних наслідків та понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (невиконання) відповідачем умов Договору № 2382/1617-ТЕ-33.
Крім того, апеляційна колегія враховує, що природний газ використовується відповідачем для виробництва теплової енергії, а споживачами послуг з теплопостачання є населення. Через низьку платіжну дисципліну споживачів відповідач має значну дебіторську заборгованість; його майновий та фінансовий стан в період економічної кризи не може забезпечити прибутковість підприємства, що відображено в наданому звіті про фінансові результати.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що предметом даного судового розгляду є стягнення штрафних санкцій, що, в свою чергу, не є основним доходом АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» і не може впливати на його господарську діяльність.
Також, судова колегія зазначає, що в межах розгляду даної справи в суді першої інстанції, позивачем вже було застосовано до відповідача таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, що в певній мірі компенсує збитки позивача.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Отже, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст. 3 Цивільного кодексу України).
Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи за апеляційною скаргою відповідача з приводу необхідності зменшення пені до 1 грн. з наступних підстав. 
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
Вимагаючи суд зменшити суму штрафу до 1 грн., апелянт таким чином хоче ототожнити зменшення розміру неустойки з повним звільненням боржника від відповідальності за порушення зобов`язання (стаття 218 Господарського кодексу України), тоді як зі змісту статті 233 Господарського кодексу України, яка регулює зменшення розміру штрафних санкцій, чітко вбачається, що зменшення судом розміру стягуваної пені є проявом обмеження відповідальності боржника, але аж ніяк не звільненням його від відповідальності.
Зменшення розміру пені до 1 грн. фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. 
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020р. по справі №918/116/19.
Разом з цим, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на те, що визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, апеляційна колегія дійшла висновку про наявність підстав для зменшення суми пені до 10% від суми пені, що була заявлена до стягнення. При цьому, суд вважає, що ним дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан як відповідача, так і позивача у даній справі.
Отже, з відповідача підлягають стягненню пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу у розмірі 11  655,80 грн. (116  558,04 грн. х 10%).
При цьому, апеляційний суд зазначає, що присуджені до стягнення штрафні санкції є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання, у зв`язку з чим доходить висновку, що зменшення розміру неустойки у цій справі не призвело до нівелювання самого значення штрафу як відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів позивача у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених Договором) отримання плати за поставлений газ.
Підсумовуючи усе вищевикладене, апеляційна колегія вказує, що стягнення зазначеної позивачем у відповідному позові суми пені в повному обсязі не є співрозмірним із можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, що не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.
Водночас, апеляційна колегія зазначає відсутність можливості зменшення штрафу до 1 грн. з наведених вище підстав.
Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ДП "Теплотехсервіс" на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.12.2019р. у справі №923/857/19 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню, з частковим задоволенням позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 10.12.2019р. у справі №923/857/19 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.
Стягнути з Дочірнього підприємства "Теплотехсервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка" (код ЄДРПОУ 34457654) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ 20077720) суму пені у розмірі 11  655,80 грн., суму 3% річних у розмірі 32201,62 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 103679,74 грн. та судовий збір у розмірі  3786,59 грн.
В решті позову відмовити.»
Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписаний 30.07.2020р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                          Головей В.М.
         Суддя                                                                                          Разюк Г.П.