ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/5625/16-ц Головуючий у І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/819/705/20 Доповідач Семиженко Г.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Семиженка Г.В.,
суддів: Базіль Л.В.,
Вейтас І.В.,
секретар Давиденко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Токаленко Валентини Михайлівни від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, ухваленого 27 січня 2020 року під головуванням судді Майдан С.І. та складенням повного тексту 06 лютого 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,
       ВСТАНОВИВ:        
у червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в уточнених вимогах якого просила:
-визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ;
-встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 з 1981 року до 17 березня 2016 року;
-змінити черговість права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши ОСОБА_1 право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги;
-усунути ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову посилалася на те, що у 1981 році вона вступила у шлюбні відносини з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим останній вселився до належної їй частини житлового будинку АДРЕСА_2 , сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, пізніше вони обміняли належну позивачці частину вказаного житлового будинку на квартиру АДРЕСА_3 , працювали, спільно займалися пасікою та отримували постійний стабільний дохід, 03 червня 1998 року за рахунок спільних коштів придбали у ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 , 19 липня 1998 року обвінчалися у Херсонській православній церкві, у 2004 році позивачка продала належну їй квартиру АДРЕСА_3 , за рахунок коштів від її продажу було здійснено ремонт та переобладнання вказаного будинку, з моменту придбання житлового будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мешкали в ньому однією сім`єю, з жовтня 2008 року разом з ними мешкав позбавлений батьківського піклування онук позивачки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, вважає вище вказаний будинок їх спільною сумісною власністю, чоловіка вона поховала за власні кошти, спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_5 є його дочки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вважає, що вона протягом 35 років проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України має право на спадкування у четверту чергу, зазначає, що перед смертю ОСОБА_5 страждав тяжкою хворобою, знаходився в безпорадному стані, потребував стороннього догляду, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до батька останнім часом не приїздили та не спілкувалися, грошових коштів на його утримання не надавали, ОСОБА_2 проживає у місті Херсоні та спілкувалася з батьком тільки з його ініціативи, коштів на допомогу також не надавала, враховуючи, що позивачка протягом тривалого часу опікувалася та надавала іншу допомогу спадкодавцеві, що підтверджується показами свідків, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1259 ЦК України вона може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, натомість, оскільки відповідачки ухилялися від надання такої допомоги батьку, який перебував у безпорадному стані, просила з цієї підстави усунути їх від спадщини.
31 січня 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом, у якому просили визнати за кожною з них право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову посилалися на те, що ОСОБА_5 за життя придбав у власність спірний житловий будинок, який є спадковим майном та на який вони мають право як єдині спадкоємці першої черги після померлого, проте не можуть належним чином оформити спадкові права на будинок у нотаріальному порядку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, який їм відмовляється надати ОСОБА_1 , інших спадкоємців першої черги спадкування за законом немає, вони на підставі ст. 1261 ЦК України прийняли спадщину після померлого батька.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено:
-визнати факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року до 17 березня 2016 року;
-у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 з 1981 року до 31 грудня 2003 року, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, зміну черговості на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та усунення від права на спадкування інших спадкоємців відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено, ухвалено визнати за кожною з них право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі адвокат Токаленко В.М. в інтересах ОСОБА_1 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних вимог з підстав, зазначених у позові, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відмовити, в обґрунтування скарги покликалася на неправильну оцінку судом доказів у справі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та її представник адвокат Токаленко В.М. вимоги скарги підтримали, представник ОСОБА_2 адвокат Гетьман А.А., представник ОСОБА_4 ОСОБА_8 , представник ОСОБА_3 ОСОБА_9 щодо вимог скарги заперечували, при цьому пояснили, що ОСОБА_5 допомоги не потребував та мав заощадження близько 30000 доларів США.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається та сторонами у справі не заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після його смерті лишилося спадкове майно, зокрема будинок АДРЕСА_1 , придбаний ним за договором купівлі-продажу від 03 червня 1998 року, померлий ОСОБА_5 перебував у певних особистих стосунках з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу, оцінка характеру таких стосунків сторонами у даній справі є протилежною, усіма учасниками справи в межах встановленого законом строку було подано до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
Станом на 03 червня 1998 року, коли було придбано вказаний у позові будинок, чинним на той час законодавством не було передбачено можливості набуття у спільну сумісну власність майна жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, відповідне право було введено 01 січня 2004 року із набуттям чинності СК України, до останньої дати зазначені правовідносини було врегульовано ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», за якою майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними, проте сам факт перебування у фактичних (незареєстрованих) шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін, на вимогу ст. ст. 76-78, 81 ЦПК України ОСОБА_1 на підтвердження вказаних нею у позові обставин в цій частині не було надано належних та переконливих доказів, з яких можливо було б встановити факт її конкретної матеріальної участі у придбанні будинку, або доказів укладення між нею та ОСОБА_5 письмової угоди про створення спільної сумісної власності, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, вказаний у позові жилий будинок належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 1998 року, посвідченого нотаріально і відповідним чином зареєстрованого, цей договір його сторонами чи іншими заінтересованими особами не оспорювався, не визнався недійсним і не розривався, за чинним законодавством він не може бути скасований показаннями свідків, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, приведений висновок відповідає правовій позиції у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 563/826/17-ц.
Чинним процесуальним законодавством передбачено можливість встановлення наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, правовою метою встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_5 з 1981 року до 17 березня 2016 року є набуття нею прав на спадкування після смерті останнього як спадкоємця четвертої черги, проте така черговість спадкування була введена із набуттям чинності ЦК України з 01 січня 2004 року ст. 1264, за якою у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, рішенням суду першої інстанції задоволено позов у цій частині, визнано факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року до 17 березня 2016 року, отже правова мета щодо отримання права на спадкування у четверту чергу досягнута, до 01 січня 2004 року такої черги спадкування чинним законодавством передбачено не було, підстави для задоволення зазначеної позовної вимоги з 1981 року до 31 грудня 2003 року відсутні.
У відповідності до ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, на думку колегії суддів спільне проживання зі спадкодавцем не є тотожним із опікуванням ним, за матеріалами справи ОСОБА_5 до останнього часу мав стабільний дохід від бджільництва, за поясненнями ОСОБА_1 розміри її пенсії та пенсії ОСОБА_5 були однаковими, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 в розумінні приведеної норми матеріального права протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_5 , який би через похилий вік та тяжку хворобу був би у безпорадному стані, підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні.
Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, за поясненнями ОСОБА_1 ні вона, ні ОСОБА_10 не зверталися до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання будь-якої допомоги, померлий навіть заперечував таке звернення, матеріали справи не містять даних щодо навмисних та свідомих дій зазначених спадкоємців першої черги, які б свідчили про їх ухилення від надання реальної та для них можливої допомоги батькові, який би був у безпорадному стані, зазначена позовна вимога є необґрунтованою.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, у даному випадку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом, спадщина ними прийнята шляхом подання відповідних заяв, згідно ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, за ч. 5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, отже у зв`язку із не визнанням та оспоренням ОСОБА_1 права ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майно, позов останніх є належним до задоволення.
За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на обставини у справі чи норми чинного законодавства, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Токаленко Валентини Михайлівни від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 29 липня 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _  Л.В. Базіль
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас