ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/3212/16                                           Головуючий у 1-й інстанції:  Головенко О.Д. 
                                                                                                  Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                        Василенка Я.М.,
суддів                                                  Кузьменка В.В., Шурка О.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ від 12.09.2016 № 1099 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області» в частині звільнення ОСОБА_1 ;
- поновити на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ОСОБА_1 . Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 13.09.2016;
-   стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зокрема, за період з 13.09.2016 по день розгляду справи.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016, в позові відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 20.02.2019 постанову Київського окружного адміністративного суду та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Суд касаційної інстанції, скасовуючи вказані рішення попередніх інстанцій, зазначив, що судами недотримано принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 позов задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з 1998 року, проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.11.2015 проходив службу в Національній поліції, обіймаючи з 15 квітня 2016 посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області, маючи спеціальне звання майора поліції. 
21.07.2016 до ГУНП в Київській області з Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області надійшла інформація про дорожньо-транспортну пригоду на автошляху "Біла Церква - Володарка - Тетіїв - Липовець" за участі оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 , в результаті якої позивач отримав тілесні ушкодження.
Вказане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області за № 1578 від 21.07.2016.
Відповідно до наказу ГУНП в Київській області від 03.08.2016 № 901 призначено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 .
Так, 12.10.2016 старшим інспектором з особливих доручень відділу моніторингу та інспектування УКЗ ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_2 на підставі наведеного наказу ГУНП в Київській області від 03.08.2016 № 901, у відповідності до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліції", на виконання вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, складено висновок службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю окремих працівників Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області.
В ході проведення службового розслідування встановлено, що 21.07.2016 о 02:02 год. до чергової частини Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області, зі служби "102" надійшло повідомлення диспетчера екстреної медичної допомоги Володарської ЦРЛ ОСОБА_3 про те, що на автошляху с. Завадіївка - с. Гор. Косівка, сталась дорожньо-транспортна пригода з потерпілими. Виїздом на місце події працівники Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області встановили, що 21.07.2016 оперуповноважений сектора кримінальної поліції Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "БМВ 320", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись автомобільною дорогою Р-17 "Біла Церква - Володарка - Тетіїв - Липовець"  у напрямку міста Тетіїв на заокругленій ділянці дороги поблизу с. Гор. Косівка, Володарського району Київської області, в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості, в результаті чого допустив наїзд на перешкоду (дерево).
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 було госпіталізовано до травматичного відділення Володарської ЦРЛ із забоєм та множинними пошкодженнями грудної клітки. Відібрано проби крові на встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Позивач перебував у черговій відпустці за 2016 рік, відповідно до наказу ГУНП в Київській області від 13.07.2016 № 363 о/с.
Для підтвердження інформації відображеної в довідці Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області від 21.07.2016 та встановлення всіх обставин події, на місце події в той же день, за дорученням керівництва ГУНП в Київській області здійснено виїзд працівниками відділу моніторингу та інспектування УКЗ ГУНП в Київській області, у ході якого встановлено, що відомості, викладені у вказаній довідці несли недостовірну інформацію, що може свідчити про факт укриття відомостей про дорожньо-транспортну пригоду, а саме не зазначено, що спільно із ОСОБА_1 у автомобілі перебував пасажир - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька смт. Володарка, Київської області. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді оскольчато-компресійного перелому тіла ТН - 12 другого ступеня.
Крім того, встановлено, що достовірну інформацію по факту дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 працівники Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області надали ГУНП в Київській області лише о 12:13 год. 21.07.2016 (Телефонограма № 252) після перевірки, проведеної працівниками ВМІ УКЗ ГУ та УВБ ГУНП в Київській області.
За наслідками проведення службового розслідування відповідач дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок низького рівня правосвідомості, низьких морально ділових якостей ОСОБА_1 , грубого ігнорування ним ПДР України, наказів та доручень МВС України, Національної поліції України та ГУНП в Київській області щодо запобігання та недопущення порушень транспортної та службової дисципліни, що призвело до отримання тілесних ушкоджень цивільної особи та працівника поліції.
Таким чином, за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, а саме: порушення транспортної дисципліни, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої цивільна особа та працівник поліції отримали тілесні ушкодження, проявлення нещирості у ході проведення службового розслідування та з метою уникнення відповідальності ГУНП в Київській області видано наказ від 12.09.2016, відповідно до якого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 наказано звільнити зі служби в поліції.
У зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ГУНП в Київській області видано відповідний наказ від 13.10.2016 № 630 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 13.10.2016.
Вважаючи звільнення таким, що порушує права та законні інтереси, позивач звернувся до суду за їх захистом з даним адміністративним позовом
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що суб`єктом владних повноважень не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що дії позивача, які проявилися у порушенні транспортної дисципліни та підтверджували б факт вчинення позивачем події, внаслідок чого його було звільнено зі служби, насамперед матеріали кримінального провадження.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом та Положенням № 114.
Визначення службової дисципліни міститься у ст. 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.
За змістом ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано ст. 14 Дисциплінарного статуту.
Зокрема, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в ст. 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.
Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
За правилами встановленими ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 6 ч. 1. ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 21.07.2016 він вчинив проступок, який полягав у грубому ігноруванні ним ПДР України, наказів та доручень Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та ГУНП в Київській області щодо запобігання та недопущення порушень транспортної та службової дисципліни, що призвело до отримання тілесних ушкоджень цивільної особи та працівника поліції внаслідок скоєння позивачем дорожньо-транспортної пригоди.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, 21.07.2016 на автодорозі с. Завадівка - Гор.Косівка Володарського району Київської області сталася ДТП за участі позивача та громадянки ОСОБА_4 , дані по події було внесено до ЄРДР № 12016110160000160.
При цьому, керувала транспортним засобом громадянка ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 був пасажиром, що було стверджено його показами як свідка під час розгляду даної справи в рамках кримінального провадження, яке станом на час розгляду даної справи закрито.
Вищеназвана пригода і стала підставою для проведення службового розслідування, після проведення якого прийнято висновок, про те, що він здійснив грубе порушення транспортної та службової дисципліни, та що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок низького рівня правосвідомості, низьких морально-ділових якостей, грубого ігнорування Правил дорожнього руху України, наказів і доручень МВС України, Національної поліції України та Головного управління щодо запобігання та недопущення порушень транспортної та службової дисципліни, що призвело до отримання тілесних ушкоджень цивільної особи, вказані порушення є несумісними з подальшим проходженням служби в поліції.
12.09.2016 відносно ОСОБА_1 . ГУ Національної поліції в Київській області було винесено наказ № 1099 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області», яким за порушення службової дисципліни ст. 7 Дисциплінарного статуту, в частині дотримання законодавства, а саме порушення транспортної дисципліни, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої цивільна особа та працівник поліції отримали тілесні ушкодження, проявлення нещирості у ході проведення службового розслідування з метою уникнення відповідальності, останнього звільнено з Національної поліції України.
У поясненнях ОСОБА_1 наданих працівникам ГУНП України у Київській області, заперечував факт вчинення правопорушення та у зв`язку з відсутністю у його діях вини пояснював, що не порушував службову та транспортну дисципліну, і не чекаючи завершення перевірки по факту вчинення ДТП, чи прийняття судом відносно нього будь - якого рішення, наказом № 1099 від 12.09.2016 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнено з Національної поліції України.
Однак, як вірно було зауважено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази причетності чи винуватості у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди позивача, в підтвердження чого було надано постанову від 31.12.2018 про закриття кримінального провадження № 12016110160000160, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Тобто, притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення відбулося з порушенням процедури, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною 2 зазначеної статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийнятим Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Таким чином, сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Відповідно до положень ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Статуту. Так, відповідно до абз. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 було звільнено з поліції, як зазначено в спірному наказі за порушення службової дисципліни ст. 7 Дисциплінарного статуту, в частині дотримання законодавства, а саме порушення транспортної дисципліни, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої цивільна особа та працівник поліції отримали тілесні ушкодження, проявлення нещирості у ході проведення службового розслідування з метою уникнення відповідальності.
При цьому, колегія суддів наголошує, що факт дорожньо-транспортної пригоди мав місце 21.07.2016. близько - 02 години, тобто в час коли ОСОБА_1 перебував у черговій відпустці за 2016 рік, відповідно до наказу від 13.07.2016 № 363о\с;
Крім того, на час винесення оскаржуваного наказу по факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди перевірка (досудове розслідування) не закінчилася та були відсутні докази причетності чи винуватості у вчиненні позивача даної дорожньої пригоди.
При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що дії позивача, які проявилися у порушенні транспортної дисципліни та підтверджували б факт вчинення позивачем події, внаслідок чого його було звільнено зі служби, насамперед матеріалів кримінального провадження.
Також, колегія суддів звертає увагу, що раніше, а саме до моменту винесення оспорюваного наказу ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягався.
Отже, під час винесення спірного наказу було допущено ряд попущень, що дають  підстави для визнання вищеназваного наказу неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.
Щодо позовних вимог про поновлення на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області з 13.09.2016 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема, за період з 13.09.2016 по день розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Законом України "Про Національну поліцію" врегульовано питання поновлення особи на посаді поліцейського в разі визнання судом протиправним звільнення, водночас відсутня процедура відшкодування грошового утримання, тому судом застосовуються положення Кодексу законів про працю України.
Відповідно ст. 235 КЗпП України: у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Отже, позивач підлягає поновленню на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області з 13.09.2016.
Крім того, цією ж нормою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Нормами абз. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок 
№ 100) визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку № 100 визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.
Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зокрема, не підлягають урахуванню відпускні та лікарняні.
Як вбачається з довідки ГУНП в Київській області від 28.10.2016 № 1207 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 201,43 грн. 
При цьому, зважаючи на 1338 календарних дні вимушеного прогулу з 13.09.2016 (день наступний за днем звільнення) по 12.05.2020 (день, ухвалення судом рішення), сума вимушеного прогулу становить 269   513,34 грн.
При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                    Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                                    Кузьменко В.В.

                                                                                                              Шурко О.І.