П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/577/20	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, Миколаївський ОВК), в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просив 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення у довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, в порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України за № ЮН48555/ від 12.03.2018 р., відомостей про додаткові види грошового забезпечення, не виготовленні та не направленні до ГУПФ України в Миколаївській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі ст.ст. 43, 8, 10 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за формою передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45, з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704;
- зобов`язати відповідача виготовити та направити до ГУПФ України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.03.2018 р. у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704, з повною інформацією, за формою передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету міністрів України від 13.02.2008 р. № 45 для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 р. на підставі ст. 43, 8, 10 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (65 % від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, на підставі п. 5, п. 1  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (10 % від посадового окладу), премії (у розмірі 90 % посадового окладу, на підставі п. 5, п. 2  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704), надбавки за кваліфікацію (7 % посадового окладу).
В обґрунтування позову зазначив, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262 від 09.04.1992р. В березні 2018 р. відповідачем видано довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018 р., на підставі якої йому з 01.01.2018 р. перераховано пенсію. Позивач посилався на те, що при складанні вказаної довідки відповідачем не враховано розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховано при призначенні йому пенсії у 2011 році. Позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу та подання до органу ПФУ нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, проте відповідач йому відмовив.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що дії відповідача щодо виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 року №103, яка рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/3858/18 від 12.12.2018 року визнана нечинною не тільки в п. 1, 2 вказаної постанови, а також в частині змін до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45 (встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. «Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393») є протиправними. 
Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не було застосовано до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.12.2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, в якій суд зазначив, що зміни внесені постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019р. - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін. 
Крім того, в апеляційній скарзі апелянтом зазначено про те, що судом першої інстанції не враховано, що згідно ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові  акти не мають зворотної дії в часі, а тому, на його думку, у разі визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, відсутні підстави для його застосування, саме з моменту його прийняття.
Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що довідка про грошове забезпечення позивача станом на 01.03.2018 р. виготовлена з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка на момент виникнення спірних правовідносин була чинною, а п. 1, 2 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність лише з 05.03.2019 року. З урахуванням викладеного просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року – залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України та з 2011 р. отримує пенсію за вислугу років.
На виконання Постанови № 103 відповідач виготовив довідку від 12.03.2018 р. № ЮН48555/ про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії, за нормами, чинними на 01.03.2018 р. До вказаної довідки включено посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років (45 %).
21 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу нової довідки, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: щомісячної надбавки особового складу - 65 %; надбавки за кваліфікацію - 7 %; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 10 %; щомісячної премії - 90 %.
Листом від 13.12.2019 р. відповідач повідомив, що підставі списків ГУПФ України в Миколаївській області , на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Миколаївським військовим комісаріатом проведено перерахунок грошового забезпечення для обчислення пенсій призначених до 01.03.2018р. та складено довідки про грошове забезпечення з урахуванням розміру за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку займала особа на дату звільнення зі служби, що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та подано їх до ГУПФ України в Миколаївській області. На сьогоднішній день кабінетом Міністрів України не внесено зміни щодо порядку та умов проведення перерахунку пенсій до Постанови № 103 та Порядку № 45, списки від ГУПФ України в Миколаївській області не надходили. З урахуванням викладеного відповідач повідомив про відсутність підстав для виготовлення нової довідки.
Вважаючи протиправними вищевказані дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин у відповідача були відсутні правові підстави для видачі позивачу іншої, ніж на виконання Порядку № 45 та Постанови № 103, довідки. При цьому, суд зазначив, що спір щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії після скасування судом п. 5 і додатка 2 Порядку № 45, тобто з 05.03.2019 р., у межах даної справи відсутній.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду, з таких мотивів.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до частини 1 ст. 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Частинами 2, 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704  зазначена постанова набирає чинності з 1 січня 2018 року.
Отже, з набранням чинності Постановою від 30.08.2017 № 704, якою змінено (збільшено) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45.
Згідно з пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок № 45) (в редакції, чинній на час видачі позивачеві довідки та перерахунку пенсії) під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року, яка була чинною на час видання довідки від 14.03.2018 року, Уряд України постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Таким чином, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 103 при перерахунку пенсії не передбачалось врахування надбавки за особливості проходження служби, за роботу в умовах режимних обмежень та премії, які отримував позивач на момент виникнення у нього права на призначення пенсії, вони правомірно не були включені до довідки про розмір грошового забезпечення. Вказана Постанова була чинною та не була скасована на момент складення довідки відповідачем та перерахунку пенсії.
Згідно із пунктом 1 Порядку № 45, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 Порядку № 45 передбачено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Згідно матеріалів справи, перерахунок пенсії позивачу з березня 2018 року проведено на підставі довідки №ЮН48555 від 12.03.2018 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, складеної Миколаївським ОВК, в якій зазначені такі складові грошового забезпечення позивача станом на 01 березня 2018 року: посадовий оклад, оклад за військовим званням «підполковник», надбавка за вислугу років (45 %).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в поданій до пенсійного органу Миколаївським ОВК довідці, зазначені усі види грошового забезпечення, передбачені пунктом 5 Порядку від 13.02.2008 року №45 та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 (чинним на момент виготовлення даної довідки).
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції протиправність дій відповідача щодо виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 року №103, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/3858/18 від 12.12.2018 року визнана нечинною не тільки в п. 1, 2 вказаної постанови, а також в частині змін до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45, колегія суддів зазначає таке. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII (який набрав чинності з 01.01.2017 року) частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у новій редакції, яка передбачає, що усі призначені за цим Законом пенсії військовослужбовців підлягають перерахунку на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Отже, починаючи з 01.01.2017 року законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.
Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які затверджені відповідною постановою Уряду.
05 березня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року - без змін.
Відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Таким чином, пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб» втратили чинність з 05.03.2019 року, як того вимагає ч.2 ст. 265 КАС України.
Оскільки Миколаївський ОВК у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, то підстави для зазначення інших додаткових видів грошового забезпечення, ніж ті які зазначені в довідці, на дату її видачі, були відсутні, оскільки на час складання даної довідки чинним законодавством передбачені не були.
Отже, визнання нечинними в подальшому пунктів 1, 2 постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, не може мати наслідком визнання протиправними дій Миколаївського ОВК щодо видачі довідки для перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до визнання нечинною постанови КМУ № 103.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо помилкового не застосування судом першої інстанції при розгляді даної справи висновків Верховного Суду, викладених у рішенні від 17.12.2019р. у зразковій справі №160/8324/19, оскільки предмет і підстава позову у зразковій справі не є тотожними предмету і підставі у даній справі.
Так, рішення суду по справі за №160/8324/19 є зразковим для справ, у яких, зокрема, спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права, а саме: у зв`язку із відмовою уповноваженим органом підготувати та надати ГУПФ України оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року із зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії; та в якому позивачі заявили аналогічні позовні вимоги: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до територіального пенсійного орану оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року.
Натомість, у справі, яка переглядається апеляційним судом, спір виник у зв`язку з ненаданням Миколаївським ОВК нової довідки про грошове забезпечення станом на 01.03.2018 року із зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2018 року.
Також слід зазначити, що правовідносини, які виникли з 05.03.2019 р., не можуть бути предметом дослідження у рамках цієї справи, оскільки захисту підлягає тільки порушене право.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо не врахування судом того, що згідно ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, у зв`язку з чим у разі визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, не не підлягає застосуванню з моменту його прийняття, колегія суддів зазначає таке.
Так, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.
Конституційний принцип незворотності дії нормативного акта у часі неодноразово був предметом вивчення, проте у правозастосовній практиці проблема щодо особливостей його практичної реалізації залишається невирішеною.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів було викладено у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч.1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.1997 № 1-зп також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року по справі № 700/668/16-а, визнав, що суб`єкт владних повноважень під час розгляду питання, пов`язаного з реалізацією особою свого права, зокрема, права на соціальний захист, зобов`язаний застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення відповідних правовідносин між особою та державою, в особі її уповноважених органів.
На підставі аналізу наведених вище рішень Конституційного Суду України, що містять офіційні тлумачення положень Основного Закону стосовно дії нормативно-правового акта у часі, можно зробити висновок, що судом під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення відповідних спірних правовідносин.
За таких підстав, враховуючи що до 05.03.2019 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, діяли норми Постанови №103 та Порядку №45, саме вони підлягали застосуванню суб`єктом владних повноважень, зокрема і військовим комісаріатом.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 року по справі № 2040/6740/18.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Отже, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали чи вчиненні процесуальних дій.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки довідка про грошове забезпечення №ЮН48555 від 12.03.2018 року відповідала чинному на час її виготовлення законодавству, а тому позовні вимоги заявлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 не ґрунтуються на положеннях чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства і задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Враховуючи, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії  – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 09.07.2020р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.