У Х В А Л А
15 липня 2020 року
м. Київ
справа № 727/4574/19
провадження № 61-8326ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позов обгрунтований тим, що 18 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 1251, за умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 75 000,00 дол. США. На забезпечення зобов`язань за зазначеним кредитним договором між ОСОБА_2 та ПАТ «АКПІБ» 18 травня 2007 року укладений договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Предметом іпотеки є житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 78,30 кв. м, у тому числі житловою - 48,10 кв. м.
17 грудня 2012 року між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 1251, укладеного із ОСОБА_2 . Станом на 01 березня 2019 року за вказаним кредитним договором існує прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 75 000,00 дол. США, що становить 2 014 437,38 грн, відсотки - 92 519,40 дол. США, що становить 2 484 993,83 грн, комісія - 9 619,95 дол. США, що становить 258 383,79 грн, та пеня - 136 131,58 дол. США, що становить 3 656 380,57 грн.
ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 08 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Хоменко М. О., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом у розмірі 962 703 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року в позові відмовлено через пропущення позовної давності.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року скасовано, ухвалено нове про задоволення позову частково.
Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В. В. № 1057, а саме: житловий будинок л. «А», загальною площею 78,30 кв. м, житлова площа 48,10 кв. м., гараж л. «Б», криниця, який знаходяться на АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2007 року №1251 у розмірі, яка станом на 09 лютого 2009 року складає 781 093,86 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Зупинено виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, неправильно застосування норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що стали підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення.
Суд апеляційної інстанції встановив, що пред`явивши позов про стягнення заборгованості до ОСОБА_2 , як позичальника за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 1251, у березні 2011 року, ПАТ «АКПІБ» перервав строк позовної давності, який почав свій перебіг з цієї дати спочатку та мав закінчитись у березні 2021 року. Отже, строк позовної давності для звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки сторонами встановлено тривалістю у 10 років. За таких обставин, ТОВ «Кредитні Ініціативи» подало позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у межах строку позовної давності, а тому висновок суду першої інстанції та доводи відповідача щодо пропуску позивачем строків звернення до суду з цим позовом не відповідають обставинам справи і є безпідставними.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати відсотки за кредитним договором, то після 09 лютого 2009 року позивач не міг нараховувати такі відсотки. Безпідставним є включення в розмір заборгованості пені та комісії. Якщо в рішенні про стягнення заборгованості за кредитом така заборгованість указана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені, визначених договором за користуванням кредитом.
Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної винагороди за управління кредитними коштами, ПАТ «АКПІБ» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику.
Суд апеляційної інстанції перевіряючи правильність наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості та розмір її складових, які підлягають стягненню з позичальника, взяв до уваги, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2011 року, яке не оскаржено і не скасовано, стягнуто з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 781 093,86 грн. Виконавче провадження № 35896390 за виконавчим листом від 23 березня 2012 року №2-848/2011 про стягнення зі  ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКПІБ» заборгованості у розмірі 782 003,86 грн повернуто 30 жовтня 2014 року відповідно до пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).
Отже, з позичальника ОСОБА_2 стягнуто кредитну заборгованість у визначеному розмірі, яка встановлена преюдиційним судовим рішенням, суд апеляційної інстанції вважає, що у рахунок цієї ж суми заборгованості та за той самий період необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки цим рішенням суду.
Також колегія суддів суду апеляційної інстанції у своєму рішенні наголосила, що заборгованість за відсотками, нарахованими за статтею 625 ЦК України не забезпечена укладеним сторонами договором іпотеки з огляду на те, що нарахування таких відсотків за статтею 625 ЦК України є позадоговірним нарахуванням, а вказаним договором іпотеки забезпечено лише відсотки, які нараховано відповідно до договору, яким обумовлено основне зобов`язання, тобто відсотків, що нараховані за укладеним сторонами кредитним договором.  
Отже, самостійної вимоги про стягнення грошової суми при застосування статті 625 ЦК України позивач заявляв, позивач не скористався наданим йому правом на збільшення позовних вимог під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, а тому вказана вимога не була предметом самостійного розгляду місцевим судом.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.
23 травня 2020 року ОСОБА_1 поштовим зв`язком направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу № 727/4574/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
 
         С. О. Погрібний
 
         В. В. Яремко