ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5527/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року (суддя С.В.Ніколайчук, м. Дніпро, повний текст ухвали виготовлено 05.06.2020 року) у адміністративній справі №160/5527/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради, треті особи: Міністерство культури та інформаційної політики України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , Комунальний заклад «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради, Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський театрально-художній коледж» про визнання протиправним рішення, -

в с т а н о в и в:
          У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася з позовом до суду до Дніпропетровської обласної ради (далі по тексту - відповідач), треті особи: Міністерство культури та інформаційної політики України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський театрально-художній коледж», в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської обласної ради від 27.03.2020 року №590-22/VІІ «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» в частині реорганізації Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський театрально-художній коледж» шляхом приєднання до Комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній колеж культури» Дніпропетровської обласної ради».
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_19 , ОСОБА_17 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальний заклад «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради.
          Встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 та забезпечено позов шляхом зупинення дії п.21 рішення Дніпропетровської обласної ради від 27.03.2020 року №590-22/VІІ «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» до набрання законної сили рішення у даній справі. Суд зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення Дніпропетровської обласної ради може істотно ускладнити ефективний захист, і в разі задоволення позову позивачу та третім особам необхідно буде докласти значних зусиль для відновлення їх прав.
          Встановлено, що 02.06.2020 року до суду надійшло клопотання Дніпропетровської обласної ради про скасування заходу забезпечення позову. У своєму клопотанні відповідач зазначав, що оскаржуваним рішенням не порушуються трудові права позивача та інших учасників справи, оскільки заява ОСОБА_1 не містить доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Відповідач вважав, що суд, який своїм рішенням забезпечує позов не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта. Відповідач зазначив, що на момент подання клопотання триває процес реорганізації: йдуть перемовини та здійснюються дії щодо переведення на роботу до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» працівників ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», здійснюється переоформлення ліцензій на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти та фахової передвищої освіти. Відповідач вважав, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення призведе до порушення прав та законних інтересів здобувачів освіти, які мають бути передані до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» на навчання та інших громадян (абітурієнтів), які мали намір вступу на певні спеціальності. 
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року клопотання Дніпропетровської обласної ради задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі №160/5527/20. Суд зазначив, що оскаржуване рішення передбачає приєднання ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж», а тому його прийняття та виконання не тягне за собою неминуче звільнення позивача та решти працівників закладу. Суд послався на лист від 14.05.2020 року №173 про переведення працівників ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж», готовність прийняти за переведенням, що відповідає затвердженому штатному розпису. Суд врахував, що здійснюється переоформлення ліцензій на провадження освітньої діяльності у сфері вищої та фахової передвищої освіти, у Дніпропетровській облдержадміністрації знаходиться подання про внесення змін до наказу від 23.12.2019 року №130 «Про затвердження плану прийому на навчання до закладів освіти сфери культури обласного підпорядкування в 2020 році» із врахуванням подальшої реорганізації закладів освіти. Суд вважав, що вжиті заходи забезпечення позову були передчасними, оскільки наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні.
          З ухвалою суду першої інстанції не погодилась позивач ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що реорганізацією ОКВЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» порушуються права позивача, третіх осіб, як працівників, студентів, оскільки будуть істотно змінені їх умови праці, порядок надання освітніх послуг, що призведе до негативних наслідків у вигляді втрати робочих місць, ліцензій МОЗ України щодо підготовки молодших спеціалістів, молодших бакалаврів, оскільки ОКВЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж»  віднесено до закладу перед фахової вищої освіти та здійснює підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший бакалавр» за спеціальностями: «Сценічне мистецтво» (40 осіб); «Хореографія» (30 осіб); «Дизайн» (15 осіб); «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація» (50 осіб), апелянт вважав, що зупинення дії оскаржуваного рішення не вплине на освітній процес, оскільки будуть дійсні ліцензії. Апелянт вважала, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням процедурних норм, без врахування думки територіальної громади, зацікавлених осіб, профільної комісії ради. Апелянт зазначала, що ігноруючи заходи забезпечення позову, встановлені судом відповідач затвердив передавальний акт про передачу майна та здійснив інші заходи на виконання оскаржуваного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст.150, п.1 ч.1, ч.2 ст.151 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.1 ст.157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.  
З аналізу вище зазначеного процесуального законодавства вбачається, що особа, яка звертається із заявою до суду про забезпечення позову має надати беззаперечні докази тих обставин, які передбачені ч.2 ст.150 КАС України. У той же час, клопотання учасника справи, який просить скасувати заходи забезпечення позову, має бути вмотивованим.
Матеріалами справи встановлено, що 27.03.2020 року Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення №590-22/VІІ «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», п.21 якого реорганізовано обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський театрально-художній коледж» шляхом приєднання до комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради».
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, є працівники ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» (викладачі хореографії, музикальної грамоти, фортепіано, народно-сценічного танцю, сценічної мови, майстерності актора з лялькою, концертмейстери, заступник директора по навчальній роботі, секретар-друкарка), студенти.
Підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом було те, що ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» є вищим навчальним закладом 1 рівня акредитації, який здійснює підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст», за напрямком підготовки «Культура і мистецтво» і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення, входить до базової мережі закладів культури. Позивач зазначав, що Дніпропетровська обласна рада всупереч ч.3 ст.22 Закону України «Про культуру», яка передбачає виключення закладів культури з базової мережі лише за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтва, не дотрималась встановленого законом порядку припинення діяльності (реорганізації) ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», оскільки відсутнє погодження. Позивач вважала, що відповідачем не було проведено консультації з громадськістю, в результаті чого позивач та треті особи були позбавлені можливості вносити будь-які пропозиції, зауваження щодо реорганізації навчального закладу, зазначала, що в результаті реорганізації змінюються істотно умови праці її та третіх осіб, про що вони попереджені.
Відповідно до Статуту  ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж»  належить до вищих навчальних закладів першого  рівня акредитації, у якому згідно з ліцензією здійснюється підготовка фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» у галузі знань «Культура і мистецтво» і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення». 
Згідно листа Міністерства культури та інформаційної політики України від 11.04.2020 року станом на 10.04.2020 року Міністерство не надавало погодження щодо виключення з базової мережі ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж». Відповідно до листа Міністерства культури та інформаційної політики України від 28.05.2020 року ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» входить до базової мережі закладів культури місцевого рівня. Станом на 27.05.2020 року Міністерство культури та інформаційної політики України опрацьовує звернення Дніпропетровської обласної ради щодо виключення з базової мережі зазначеного закладу.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про культуру» виключення закладів культури з базової мережі можливе лише за погодженням і центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері культури та мистецтва.
Як вбачається з відокремлених матеріалів справи, після скасування заходів забезпечення позову, відповідач здійснив ряд заходів, направлених на виконання оскарженого рішення, а саме: ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» та КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» у червні 2020 року прийняли ряд наказів про прийом на роботу та звільнення педагогічних працівників, з 24.06.2020 року відраховано студентів ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» та переведено до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради», переоформлено ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти  та вищої освіти з ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» на КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж» Дніпропетровської обласної ради», підписано передавальний акт, який затверджено п.20 рішення Дніпропетровської обласної ради від 05.06.2020 року №611-23/VІІ.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача ОСОБА_1 вона працювала в  ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» на посаді викладача хореографії, в той час, як її перевели до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради» на посаду викладача без врахування її спеціалізації. Третю особу ОСОБА_19 , який працював в ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» столяром у зв`язку з неможливістю переведення його на іншу посаду до КЗ «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради» наказом ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» від 12.06.2020 року №32/0с було звільнено з 06.07.2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату). Інформацію щодо працевлаштування третіх осіб ОСОБА_9 , яка працювала на посаді заступника директора по навчальній роботі ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», та ОСОБА_6 , яка працювала секретарем-друкаркою ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», відповідач не надав.
Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність, зокрема, спеціальної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.
Це право закріплене в ст.3 Закону України «Про освіту», згідно якої кожен має право на якісну та доступну освіту. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону однією із засад державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є забезпечення якості освіти та якості освітньої діяльності.
З вище приведеного вбачається, що кожна особа має право реалізувати своє право на освіту з урахуванням своєї освітньої підготовки та своїх здібностей, при цьому держава має забезпечити особі з урахуванням її освітньої підготовки та здібностей можливість здобувати освіту у тому навчальному закладі, в якому бажає ця особа, в свою чергу особа  має бути впевнена в гарантованих державою сподіваннях на одержання бажаної освіти.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції передчасно 05.06.2020 року було скасовано заходи забезпечення позову, що призвело до ряду дій відповідача, пов`язаних з виконанням оскаржуваного рішення, які, у свою чергу, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, третіх осіб, за захистом яких вони звернулися до суду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що підлягають поновленню заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду першої інстанції 27.05.2020 року. На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, розглядаючи по суті справу, має прийняти рішення про законність (незаконність) оскаржуваного рішення, у зв`язку з цим забезпечення позову 27.05.2020 року було своєчасне та законне.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права та прийняти нове рішення з метою поновлення забезпечення позовних вимог у даній справі.      
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року у справі №160/5527/20 - скасувати. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова