Справа № 301/3022/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        07 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 301/3022/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 26 лютого 2020 року, повний текст якого складено 26 лютого 2020 року, головуюча суддя Даруда І.А., -

встановив:

20.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішеннями Іршавського районного суду:
від 08.11.2016 шлюб між сторонами розірвано;
від 20.12.2016 стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісячного на кожну дитину;
від 11.10.2018 змінено розмір аліментів, призначено стягнення 50% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідач справно сплачує аліменти, однак, цих коштів не вистачає для належного утримання дітей. Відповідач офіційно в Україні не працює, натомість постійно працює в Чехії і отримує високу неофіційну заробітну плату (близько 1500,00 євро на місяць).
Посилаючись на ці обставини, на право ставити відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України питання про збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану їх платника або одержувача, вважаючи, що має підстави звернутись до суду з метою збільшення аліментів і просити суд призначити аліменти в твердій грошовій сумі 6000,00 грн – по 3000,00 грн на кожну дитину, позивачка ОСОБА_1 просила:
стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 6000,00 грн, по 3000,00 грн на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Іршавського районного суду від 26.02.2020 позов задоволено частково:
збільшено розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 , за рішенням Іршавського районного суду від 11.10.2018 на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1800,00 грн та на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 2300,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду, до досягнення дітьми повноліття;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що після постановлення попереднього рішення про зміну розміру аліментів пройшов тривалий час, матеріальне становище позивачки погіршилося, в неї народилася ще одна дитина, тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 слід визначити в сумі 1800,00 грн щомісячно, а на утримання сина ОСОБА_6 – в розмірі 2300,00 щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Карабиньош І.І., оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. У скарзі наводить такі доводи.
Суд порушив правила диспозитивності цивільного процесу та вийшов за межі позову і самостійно змінив його підстави, оскільки ухвалив рішення зважаючи на факт народження у позивачки ще однієї дитини в іншому шлюбі, на погіршення її матеріального становища внаслідок цього, тоді як такі обставини не слугували підставами позову. Крім того, з укладенням нового шлюбу матеріальне становище позивачки навпаки покращилося, вона отримує від держави соціальні виплати на дитину, а обов`язок утримання дружини і дитини від другого шлюбу лежить на чоловікові позивачки.
Позивачка не надала доказів щодо роботи відповідача в Чеській Республіці та його заробітків, щодо покращення його матеріального становища та не вживала заходів до отримання таких доказів. Так само відсутні докази про майновий стан позивачки, про його погіршення.
Вплив інфляційних процесів на розмір аліментів урегульований положеннями ст. 184 ч. 2 СК України, якими передбачена індексація стягнутих у твердій грошовій сумі аліментів.
Позивачка не надала суду жодних нових документів і доказів, не навела по суті нових обставин порівняно з тими, що мали місце у справі про зміну розміру аліментів у 2018 році.
Таким чином, позов щодо необхідності збільшення розміру аліментів до 2300,00 грн і до 1800,00 грн на місяць на відповідних дітей не був нічим доведений у змагальному цивільному процесі.
Сторона просить рішення суду скасувати, в позові – відмовити.

Позивачка рішення суду не оскаржує, у відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дубровська О.М., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначає, зокрема, що йдеться передусім про законні права та інтереси дітей, зокрема, на належне утримання, та обов`язок батьків надавати таке утримання. Зважаючи на постійне зростання витрат на утримання дітей позивачка скористалася передбаченим законом правом на збільшення розміру аліментів та на зміну способу їх стягнення. Присудження з відповідача як із молодої, здорової і працездатної людини, яка не має інших утриманців, збільшених аліментів на утримання дітей у визначених судом розмірах відповідає інтересам дітей та вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст.ст. 12, 13, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2 ЦПК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Іршавського районного суду від 18.11.2016, і є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).

Рішенням Іршавського районного суду від 20.12.2016 у справі № 301/2421/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь матері дітей, на той час ОСОБА_7 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісячного на кожну дитину, починаючи з 30.11.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4-5).

Рішенням Іршавського районного суду від 11.10.2018 у справі № 301/1961/18 змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Іршавського районного суду від 20.12.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено стягувати аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6).

Після розірвання рішенням Іршавського районного суду від 18.11.2016 шлюбу між сторонами їх діти проживають із матір`ю та перебувають на повному її утриманні та вихованні.

23.01.2019 позивачка уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 9).

Позов про збільшення розміру стягнутих раніше рішенням суду аліментів позивачка пред`явила лише з наведених у заяві підстав, вказуючи власне тільки на недостатність стягнутих аліментів для утримання дітей, на заробіток відповідача в Чеській Республіці та вважаючи, що має підстави для збільшення їх до розміру у 3000,00 грн на кожну дитину. Інших, окрім вищевказаних, обставин на обґрунтування своїх вимог позивачка не наводила. Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачка надала також копію свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 доньки ОСОБА_10 (а.с. 24).

Регулювання сімейних відносин здійснюється СК України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми за відповідних умов регулюються також нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.ст. 1, 2, 7, 8 СК України, ст. 3 ЦК України).

За приписами СК України в редакції, чинній на час пред`явлення позову:
батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);
за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3);
розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;
мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);
суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;
розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;
той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Зміна розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, що підтверджується й правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, відповідно до якої право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнавалося судом і до зміни з 08.07.2017 редакції СК України.

Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимог про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів.

Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи, а підстави, з яких пред`являється такий позов, підлягають належному обґрунтуванню, підтвердженню доказами тощо. Саме лиш посилання на те, що матеріальне становище одержувача аліментів змінилося, а потреба в коштах для утримання і розвитку дітей зросла за відсутності належного обґрунтування та підтвердження відповідних фактів і обставин доказами, зважаючи, зокрема, на висунуті заперечення відповідача проти позову, не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів.

Відповідач заперечив проти позову вказуючи на його бездоказовість, обґрунтування припущеннями та на відсутність нових підстав для визначення розміру аліментів порівняно з тими, що існували на час ухвалення Іршавським районним судом рішення від 11.01.2018 (а.с. 15-16).

Як визнається сторонами та встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 належним чином виконує свій обов`язок зі сплати на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів відповідно до рішення Іршавського районного суду від 11.01.2018. Відповідач сплачує аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, тобто в межах від 930,00 грн станом на 2018 рік (1860,00 грн на двох дітей) до 1109,00 грн (2218,00 грн на двох дітей) станом на день пред`явлення позову. У 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становитиме від 2218,00 грн до 2395,00 грн.

Отже, належні з відповідача аліменти на утримання дітей визначені з урахуванням положень ст. 182 ч. 2, ст. 184 ч. 3 СК України у мінімальному гарантованому розмірі, розмір фактично сплачуваних аліментів змінюється (зростає) з підвищенням розміру прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, що відповідає інтересам дітей. Позивачка пред`явила вимогу про збільшення аліментів до розміру, який значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, тоді як присудження таких аліментів пов`язується з достатністю заробітку (доходу) платника аліментів, жодних доказів про що позивачка не надала, позаяк нічим не підтвердженні міркування про заробіток відповідача за межами України є припущеннями.

Окрім цього, позивачка не навела в заяві жодного конкретного обґрунтування та підстав щодо фактичної нестачі сплачуваних відповідачем аліментів для утримання дітей і, відповідно, обґрунтування необхідності стягнення аліментів у сумі 6000,00 грн на двох дітей. Позивачка не посилалася в заяві як на підставу позову на факт народження в неї дитини в іншому шлюбі у контексті зміни свого матеріального стану, пов`язаності факту народження дитини з необхідністю збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, не наводила обґрунтування з цього приводу і хоча суд першої інстанції правильно зважив на цей документально підтверджений факт як такий, проте, так само не навів належного обґрунтування свого рішення в цій частині.

У справі немає будь-яких доказів відповідного їм обґрунтування щодо матеріального становища позивачки, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення в спорі: її доходи, доходи сім`ї з урахуванням укладення нового шлюбу, стан здоров`я позивачки, дитини тощо.

Суд дійшов у рішенні висновків про те, що з дня ухвалення попереднього рішення щодо аліментів пройшов тривалий час і курс гривні в порівнянні з 2018 роком суттєво знизився, матеріальне становище позивачки погіршилося. Однак, таке не є належним обґрунтуванням: з часу ухвалення попереднього рішення і до моменту звернення стягувача аліментів із новим позовом пройшло трохи більше одного року, платник аліментів належно виконує рішення суду і такі аліменти збільшуються встановленим порядком; курс гривні не має стосунку до спірних правовідносин і не слугував підставою позову, крім того, не вказується, про яку іноземну валюту йдеться і, до прикладу, станом на 11.10.2018 (день ухвалення судом попереднього рішення) офіційний курс НБУ долара США до гривні становив 1,00 дол. США/28,00289700 грн, станом на 20.12.2019 (день пред`явлення позову) – 1,00 дол. США/23,37405200 грн, тож валютний курс гривні зріс; докази погіршення матеріального становища позивачки відсутні.

За таких обставин, слід констатувати, що позивачка не виконана свого обов`язку щодо належного обґрунтування та доказування встановленим процесуальним порядком пред`явленого позову про збільшення розміру аліментів. Безвідносно до того, чи мала позивачка можливість надати докази, які стосуються доходів і матеріального становища відповідача, вона не надала доказів щодо відповідних істотних обставин, які мають значення в справі, впливають на її результат і стосуються власне позивачки, дітей на її утриманні і які позивачка не була позбавлена можливості надати. Правова позиція позивачки в справі не враховує її дійсних обставин та ґрунтується на недопустимих у доказуванні припущеннях. Наведені обставини не дають підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів за вимогою позивачки, з тих фактичних, правових підстав і щодо того предмета, як позов був заявлений, він не був обґрунтований, доведений і не підлягав задоволенню повністю чи частково.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 376 ч.ч. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої щодо необґрунтованості та недоведеності позову заслуговують на увагу, слід задовольнити, рішення суду першої інстанції, яке не відповідає вимогам 89, 263-265 ЦПК України, скасувати, у позові – відмовити. Поза тим, за наявності для того підстав батьки дітей не позбавлені права і можливості врегульовувати в подальшому за домовленістю між собою питання виконання обов`язків з утримання дітей, обсягу, паритетності цих обов`язків тощо, а в разі недосягнення згоди – вирішувати відповідний спір судовим порядком.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч.ч. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Іршавського районного суду від 26 лютого 2020 року скасувати, у позові  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді