УХВАЛА                                      
 
28 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 242/4389/17
провадження № 51-5455 ск 19
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 вересня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 липня 2019 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Суду від 1 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також скаржнику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала. Однак засуджений не усунув недоліки в установлений строк, тому ухвалою Суду від 9 грудня 2019 року його касаційну скаргу було повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК). 
ОСОБА_4 20 грудня 2019 року поза межами строку на касаційне оскарження звертався зі скаргою, але ухвалою Суду від 2 січня 2020 року його скаргу повернуто відповідно до п. 3 ст. 3 ст. 429 КПК.
Засуджений укотре звернувся з питанням перевірки вказаних судових рішень у касаційному порядку. При цьому ОСОБА_4 просить поновити йому строк на касаційне оскарження. 
Суть доводів ОСОБА_4 у клопотанні зводиться до того, що він пропустив згаданий строк через юридичну неграмотність та неможливістю ознайомитися з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з дією карантину в Україні.
Проте наведені аргументи не можна визнати прийнятними з огляду на таке. 
Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За матеріалами провадження за скаргою, оспорювану ухвалу апеляційного суду ОСОБА_4 отримав 26 липня 2019 року. Водночас згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 карантинні заходи для запобігання поширенню хвороби COVID-19 було запроваджено 12 березня 2020 року. Однак із касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише 4 вересня 2020 року (згідно з відміткою на супровідному листі Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)»), тобто після закінчення строку касаційного оскарження. При цьому у поданому клопотанні не наведено аргументів, які би доводили існування обставин, що унеможливлювали ознайомлення засудженого зі справою упродовж трьох місяців з дня постановлення оспорюваної ухвали та до часу запровадження карантинних заходів. До того ж, як убачається з наявної у Верховному Суді інформації, ОСОБА_4 не звертався до місцевого суду із зазначеного питання.
У силу приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до Суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником, що не було враховано засудженим при зверненні з клопотанням, а саме собою посилання на юридичну неграмотність за відсутності інших правових аргументів не є безумовною підставою поновлення строку касаційного оскарження. 
Тому, у задоволенні клопотання засудженого про поновлення йому процесуального строку на оскарження судових рішень слід відмовити.
З урахуванням викладеного, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 вересня 2018 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 16 липня 2019 року відмовити, а касаційну скаргу ОСОБА_4 на згадані рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3